Справа № 932/8080/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 року м. Дніпросправа № 932/8080/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року (суддя Овчиннікова О.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

третя особа Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко Володимир Олександрович

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії 1ДІ № 00395648 від 14.08.2023, складену інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величком В.О., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року позов задоволено, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Зокрема апелянт зазначає, що наданими фото-доказами доведено розміщення транспортного засобу, який належить позивачеві, на платному паркувальному майданчику, проте оплату за паркування не здійснено, що потягло за собою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Також звертає увагу на необґрунтованість, недоведеність та завищення розміру витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу, на момент розгляду даної справи, не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величком Володимиром Олександровичем під час інспектування 14.08.2023 було виявлено транспортний засіб TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 , який був розміщений на майданчику для платного паркування за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, в районі буд. № 23-33, без оплати вартості послуг.

Інспектором винесено постанову серії 1ДІ № 00395648 від 14.08.2023, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КупАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 грн.

Позивач стверджує, що чинне законодавство не порушував, оскільки не зміг оплатити вартість паркування через неналежну роботу паркомата. Також звертає увагу на порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Після подання відповідачем відзиву на позовну заяву, представник позивача подала до суду першої інстанції додаткові пояснення, в яких зазначила, що автомобіль ОСОБА_1 був припаркований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується фото- та відео-доказами, наданими позивачем, відтак у позивача взагалі не виникло обов`язку щодо оплати паркування.

Суд першої інстанції за результатом розгляду справи дійшов висновку про неправомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже надана відповідачем інформація не підтверджує факт виділення ДМР спеціальної земельної ділянки, відведеної для організації та впровадження діяльності з забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпрі та облаштування відведеного майданчика для паркування за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки надані відповідачем докази обґрунтовують наявність паркувального майданчика за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, в районі буд. 23-33.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

За приписами примітки до статті 122 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Частиною 1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, адміністративне правопорушення містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення (LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2).

Матеріали справи містять фотодокументи з зображенням декількох ракурсів автомобіля, який належить позивачеві, з відображенням дати, часу фотофіксації та зазначенням відповідних географічних координат та адреси розміщення.

Разом з цим, за висновком суду апеляційної інстанції, матеріали фотофіксації, надані відповідачем, не доводять доводи останнього, що транспортний засіб TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 , був розміщений на платному паркувальному майданчику за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, в районі буд. 23-33.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів звертає увагу, що фото-докази, надані відповідачем, дійсно містять посилання на адресу: м. Дніпро, вул. Короленка, в районі буд. 23-33, разом з цим технічним засобом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2 визначено географічні координати місця паркування: 48.4624232, 35.0107711, які не відповідають вказаній адресі.

В свою чергу, позивачем надано фото- та відео-матеріали, які приймаються судом апеляційної інстанції як належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять, що транспортний засіб TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 , був припаркований в районі будинку 21 по вул. Короленка в м. Дніпро.

Водночас, відповідно до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.11.2016 № 587 з подальшими змінами, внесеними рішенням від 22.02.2022 № 345, копія якого міститься в матеріалах справи, виконкомом виділені та відведені спеціальні земельні ділянки для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпрі, серед яких відсутня ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, в районі буд. 21.

При цьому колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта, що зазначені в оскаржуваній постанові географічні координати відповідають адресі: м. Дніпро, вул. Короленка, в районі буд. 23-33, адже такі відомості самостійно внесені особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, тоді як відображені в постанові відомості не відповідають географічним координатам, визначеним технічним засобом фіксації правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами представника позивача, що у ОСОБА_1 не виникло обов`язку зі сплати паркування.

Відтак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів не знаходить обґрунтованими доводи апелянта про не вірне визначення судом першої інстанції належної суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відповідач, не погоджуючись з висновками суду першої в цій частині, не наводить переконливі доводи в чому полягає їх помилковість.

Загальне посилання апелянта на необхідність оцінки доказів щодо детального опису робіт не свідчить про не вчинення судом першої інстанції таких дій, адже матеріали справи містять Акт приймання-передачі послуг від 05.09.2023 з детальним їх описом та витраченим часом адвоката.

Більш того, такі доводи спростовуються змістом мотивувальної частини рішення суду.

Так, суд першої інстанції, оцінивши подані докази, врахувавши заперечення відповідача, вказав, що зустріч, консультація та узгодження правової позиції, збір доказів та аналіз законодавства охоплюється процесом підготовки позову, а тому слід зменшити суму витрат, що підлягає відшкодуванню, до 3000 гривень.

Суд апеляційної інстанції вважає визначену судом першої інстанції суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованою та розумною.

Не є слушними посилання апелянта, що позивач має статус адвоката, а тому мав можливість самостійно здійснювати захист прав та інтересів в суді, а тому залучення адвоката не є доцільним, адже закон гарантує будь-якій особі, незалежно від освіти, знань та статусу, право на захист, яке забезпечується через інститут адвокатури. Відповідне право реалізується на власний розсуд особи та ніхто не може позбавити особу такого права.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2024 року в адміністративній справі № 932/8080/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 27 травня 2024 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров