Справа № 460/3204/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2024 року м. Рівне №460/3204/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту відповідач 2) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 45 від 20.11.2023, яким було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача та зарахувати до страхового стажу періоди строкової військової служби з 26.10.1987 по 10.11.1989 та період догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку з 04.11.2000р. по 31.12.2003р.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що пенсійним органом протиправно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має пільгу щодо зменшення пенсійного віку. Наголошував, що станом на 01.01.1993 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення повних 4 роки, що підтверджено посвідченням потерпілого 3 категорії та довідкою органу місцевого самоврядування. Також зазначає, що основним документом, що підтверджує страховий стаж особи є трудова книжка, а тому відповідачем безпідставно не зараховано періоди строкової військової служби з 26.10.1987р. по 10.11.1989р. Позивач зазначає, що йому також безпідставно не зараховано до стажу період догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею 12-ти річного віку.

Просив повністю задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позиція відповідача Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту відповідач 1) щодо позовних вимог висловлена у відзиві від 08.04.2024, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що оскаржуване у справі рішення приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності. Вказує, що зменшення здійснюється на 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Згідно з пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII право на пенсію мають за наявності відповідного стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, а саме 24 роки у разі набуття права на пенсію у 2023 році (стаж необхідний для призначення пенсії за віком у 2023 році - 30 років, зменшений на 6 років).

Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей, страховий стаж позивача на дату звернення становить 17 років 03 місяці 18 днів. До страхового стажу не зараховано:

- період військової строкової служби з 28.10.1987 по 10.11.1989. Згідно з військового квитка НОМЕР_1 , оскільки в даті народження мається виправлення яке не завірено належним чином;

-період догляду за дитиною яка постраждала внаслідок ЧК до 12 років 01.11.1999 року народження згідно з свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 01.11.1999, оскільки не виконані умови пункту 11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року № 637, в частині надання заяви, що мати не скористалась пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також не надавався паспорт дитини.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 45 від 20.11.2023 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позиція Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту - відповідач 2) щодо позовних вимог висловлена у відзиві від 17.04.2024, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи, та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується рішенням від 20.11.2023р. № 45.

28.12.2023р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи, та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується рішенням від 01.01.2024р. № 45. Проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу яким саме було прийнято спірне рішення, що є предметом розгляду у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду.

Зазначає, що умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які проживали або працювали на радіоактивно забруднених територіях, пенсії призначаються із зниженням пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон), починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхованого стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 рік не менше 30 років. Необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII становить 24 роки (30-6). Страховий стаж позивача становить 20 років 06 місяців 03 дні.

Зазначає, що згідно посвідчення серії НОМЕР_3 С позивач має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорії 3. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області № 4527 від 18.07.2023 року, позивач зареєстрований та проживав з 26.04.1986 по 26.11.1987, з 14.11.1989 по даний час в селі Познань Сарненського району Рівненської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Крім того, згідно з даними військового квитка НОМЕР_1 позивач проходив військову службу з 28.10.1987 по 10.11.1989 в лавах радянської армії, що не можливо зарахувати до періоду постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки не можливо встановити належність до території радіоактивного забруднення. Для можливості зарахування періоду проходження військової служби до проживання в зоні гарантованого добровільного відселення необхідно надати довідку з військової частини про її місце дислокації або архівну довідку Міністерства оборони України про розміщення військової частини і віднесення її до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно з дубліката посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_4 , виданого 28.03.2012р. (виданого взамін посвідчення серії НОМЕР_5 ) ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.21).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області № 4527 від 18.07.2023 року, позивач зареєстрований та проживав з 26.04.1986 по 26.11.1987, з 14.11.1989 по даний час в селі Познань Сарненського району Рівненської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона) (а.с.19).

Згідно відмітки у паспорті позивача, його зареєстрованим місцем проживання з 14.11.1989р. є село Познань, Рокитнівського району, Рівненської області (а.с.18).

На підставі довідки №4527 від 18.07.2023р.(а.с.19) вбачається, що позивач дійсно проживав АДРЕСА_1 з:

- з 26 квітня 1986 року по 26 листопада 1987року;

- з 14 листопада 1989 року по даний час.

З військового квитка НОМЕР_1 позивача слідує, що останній проходив військову строкову службу в період з 28.10.1987 по 10.11.1989 (а.с.22-26).

Свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ НОМЕР_6 підтверджено, що 25.02.1993р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) уклали шлюб у Глинівській сільській раді, Рокитнівського району, Рівненської області.

Матеріали справи містять копії свідоцтв про народження дітей та копії посвідчень дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи (а.с.39-48, 50-59).

14.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ч.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.60-61).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.11.2023 №45, прийнятим за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву позивача та відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". До страхового стажу не зараховані:

- період військової служби з 28.10.1987р. по 10.11.1989р. згідно військового квитка НОМЕР_7 , оскільки в даті народження наявні ознаки виправлення та не завірені належним чином;

- період догляду за дитиною, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи до 12 років 01.11.1999 року народження згідно свідоцтва НОМЕР_2 від 01.11.1999, оскільки не виконані умови пункту 11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року №637, в частині надання заяви, що мати не скористалась пільгою, передбаченою пунктом 13 ст.30 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Паспорт дитини не надавався.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей, страховий стаж позивача на дату звернення становить 17 років 03 місяці 18 днів. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, оскільки відсутній необхідний страховий стаж 24 роки.

28.12.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач зазначає, що відповідно до статті 55 Закону України № 796-XII від 28.02.1991 визначено умови призначення пенсії зі зменшенням віку, а саме передбачено, що особи які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу окрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення здійснюється на 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додаткова 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей, страховий стаж позивача на дату звернення становить 20 років 06 місяців 03 дня.

До страхового стажу не зараховано:

- з 26.10.1987р. по 10.11.1989р. період військової служби;

- період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи з 04.11.2000р. по 31.10.2002р. не враховано до страхового стажу, оскільки для визначення права про зарахування догляду за дитиною до 12-річного віку вищезазначеного періоду до заяви не надано трудову книжку матері (відомості про роботу в цей період) згідно з пункту 11 Порядку №637.

- період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи з 01.11.2002р. по 31.12.2003р.;

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 45 від 01.01.2024р. про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки позивач оскаржує рішення від 20.11.2023 №45 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким йому зараховано до страхового стажу 17 років 03 місяці 18 днів, тому суд надає правову оцінку вищевказаному рішенню з урахуванням подальших висновків пенсійного органу, а саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.01.2024 №45.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повних роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Позивач є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Даний факт встановлено на підставі дубліката посвідчення Серії НОМЕР_8 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією 28.03.2013 взамін посвідчення НОМЕР_9 (а.с.21).

Посилання відповідачів на те, що до страхового стажу не зараховано період військової строкової служби з 28.10.1987 по 10.11.1989 згідно військового квитка НОМЕР_1 у зв`язку з наявними виправленнями у даті народження суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст.24 Закону №1058-IV).

Згідно з пунктом «в» частини 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідачі відмовились зараховувати період строкової військової служби до загального страхового стажу позивача з тих підстав, що у військовому квитку НОМЕР_1 мається виправлення в даті народження, яке не завірено належним чином.

Окрім цього, згідно з п.6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність

викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Суд наголошує, що зауваження пенсійного органу виникли лише з приводу наявності виправлення в даті народження, аж ніяк не самого факту проходження служби.

Трудова книжка № НОМЕР_10 , видана на ім`я ОСОБА_1 , містить запис під номером 1 служба в рядах РА з 28.10.1987 по 10.11.1999. Запис зроблено на підставі військового квитка НОМЕР_1 ( а.с.28).

Довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2023 №520 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив дійсну військову службу з 26.10.1987 по 10.11.1989. Підстава облікова картка ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2)перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Тому, на переконання суду, позивачем надано всі передбачені законодавцем документи щодо підтверджують час проходження військової служби, необхідного для зарахування до страхового стажу, що дає право виходу на пенсію..

Водночас, суд зауважує, що орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Водночас, відповідачами не надано будь-яких доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомозі ОСОБА_1 в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду строкової військової служби тривалістю 2 роки 15 днів до страхового стажу.

Суд зауважує, що система персоніфікованого обліку була введена в дію 1 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України №1854 від 12 грудня 2002 року та №303 від 12 березня 2003 року.

При обчисленні стажу позивача до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV, а після 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Під час обчислення страхового стажу позивача за 1987-1989 роки відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV.

За правовим висновком Верховного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Згідно ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, необґрунтованим та протиправним є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині відмови в зарахуванні до загального страхового стажу позивача період його строкової військової служби у складі Збройних Сил СРСР з 26.10.1987 по 10.11.1989, а тому вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу.

З приводу не зарахування до страхового стажу періоду, протягом якого здійснювався догляд за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річно віку з 04.01.2000 по 31.12.2003, суд зазначає наступне.

Згідно Рішення від 20.11.2023 №45 до страхового стажу не зарахований період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до 12 років 01.11.1999 року народження згідно свідоцтва про народження НОМЕР_11 від 01.11.1999, оскільки не виконані умови пункту 11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), в частині надання заяви, що мати не скористалася пільгою, передбаченою п.13 ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, як зазначає пенсійний орган, не було надано паспорт дитини.

На виконання рішення пенсійного органу щодо ненадання необхідних документів, позивач повторно звернувся до пенсійного органу та надав документи.

Відповідно до Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.01.2024 №45 період з 01.11.1999 року по 31.10.2002 рік догляду за дитиною до 12-річного віку не зараховано, оскільки до заяви для визначення права про зарахування часу не надано трудову книжку матері (відомості про роботу в цей період) згідно з пункту 11 Порядку №637.

Відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, а саме зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

- свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

- заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Всупереч вищевказаному, із заявою про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» звернулася дружина ОСОБА_2 , а не сам позивач ОСОБА_1 (а.с.124).

Законодавець чітко вказує, що час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі вичерпного переліку документів. Одним із таких документів є написана заява від імені особи, яка звертається за призначенням пенсії.

Рішенням від 01.01.2024 №45 роз`яснено позивачу, що для визначення права про зарахування догляду за дитиною до 12-річного віку за період з 01.11.1999 року по 31.10.2002 рік до заяви не додано трудову книжку матері (про період роботи за цей час).

Згідно пункту 11 Порядку № 637 документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Тому пенсійний орган діяв в межах свої повноважень і правомірно відмовив в зарахуванні до страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку, оскільки не міг переконатися в тому, що вказаний період не зарахований матері дитини, оскільки позивачем не надано документи, які підтверджують період роботи дружини позивача; позивач не подав заяву про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". А відтак, в ході розгляду справи поданими до матеріалів справи документами не підтверджено протиправність рішення відповідача в цій частині.

Водночас, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області. А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити.

За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи частково довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 484,48грн, сплачена відповідно до квитанції від 28 березня 2024 року №KP9C-E6A2-4E4X-8X6E, оригінал якої знаходиться в позивача, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 20.11.2023 року за №45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.11.2023 про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до загального страхового стажу період строкової військової служби з 26.10.1987 по 10.11.1989 та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір в розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_12 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Краматорський р-н, Донецька обл.,84122, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.М. Дуляницька