Справа № 380/23737/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Львівсправа № 380/23737/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пільги у розмірі 50 відсотків знижки плати за користування житлом та комунальними послугами відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити з 17 липня 2023 року пільгу у розмірі 50 відсотків знижки плати за користування житлом та комунальними послугами відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до заяви від 17 липня 2023 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що має статус матері багатодітної сім`ї та відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» має право на пільги, встановлені багатодітним сім`ям, зокрема у вигляді 50-відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирна плата) та користування комунальними послугами.

17 липня 2023 року позивачка звернулася до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пільг на житлово-комунальні послуги. За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке відмовило їй у призначенні пільг у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід позивачки (3892,10 грн) перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році (3760,00 грн).

Позивачка вважає таку відмову відповідача-2 протиправною, оскільки відповідно до пункту п`ятого Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 (далі - Порядок № 389), до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для визначення права на призначення пільг не включається одноразова допомога, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності. У червні 2023 року позивачка отримала матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 14245,18 грн, яка, однак, будучи одноразовою допомогою, безпідставно включена відповідачем-2 до обрахунку розміру середньомісячного сукупного доходу її сім`ї для визначення права на призначення пільг, що й призвело до перевищення величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році.

Позивачка стверджує, що без урахування суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (14245,18 грн) середньомісячний сукупний дохід на одного члена її сім`ї за попередні шість місяців (3447,08 грн) є меншим, ніж величина доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році (3760,00 грн), а відтак підстави для відмови їй у призначенні пільг на житлово-комунальні послуги у відповідача-2 були відсутні.

У зв`язку з наведеним для захисту свого порушеного права позивачка звернулася з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що відповідно до пункту 3 Порядку № 389 пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Середньомісячний дохід на одну особу сім`ї позивачки за попередні шість місяців становить 3892,10 грн, що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році (3760,00 грн), тому відмова у призначенні позивачці пільг є правомірною.

Відповідач-1 зазначає, що позиція позивачки стосовно того, що виплачена їй у червні 2023 року матеріальна допомога у розмірі 14245,18 грн є одноразовим платежем, який не може бути включений до обрахунку розміру середньомісячного сукупного доходу її сім`ї для визначення права на призначення пільг на підставі пункту 5 Порядку № 389, є необґрунтованою, позаяк матеріальна допомога на оздоровлення передбачена підпунктом «г» пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 1996 року № 1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів», виплачується щорічно та входить до складу оплати праці працівників органу місцевого самоврядування. Тож матеріальна допомога у цій ситуації не вважається одноразовою допомогою в розумінні пункту 5 Порядку № 389 та в обов`язковому порядку враховується під час обчислення розміру середньомісячного сукупного доходу її сім`ї для визначення права на призначення пільг.

Відповідач-1 підсумовує, що у межах спірних правовідносин не порушував прав, свобод та інтересів позивачки, а діяв виключно відповідно до положень чинного законодавства.

У зв`язку з викладеним у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-2 вказує, що сукупний дохід сім`ї позивачки за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року становить 116762,98 грн, середньомісячний сукупний дохід сім`ї становить 19460,50 грн, а середньомісячний дохід в розрахунку на одну особу - 3892,10 грн, що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році (3760,00 грн). З огляду на це та відповідно до пункту 3 Порядку № 389 правові підстави для призначення позивачці пільг за категорією «багатодітна сім`я» відсутні.

Зазначає, що виплачена позивачці у червні 2023 року матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 14245,18 грн не підпадає під визначення одноразової допомоги в розумінні пункту 5 Порядку № 389. Ця допомога включається до фонду оплати праці працівника, з неї нараховуються та утримуються відповідні податки, отже ця допомога враховується під час обчислення розміру сукупного доходу сім`ї пільговика.

Відповідач-2 підсумовує, що за наведених вище обставин відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні позивачці пільг на оплату житлово-комунальних послуг є правомірною.

У зв`язку з викладеним у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 16 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області копію заяви позивачки від 17 липня 2023 року № 242865 та доданих до заяви документів щодо призначення пільг на житлово-комунальні послуги.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 13 травня 2014 року Управлінням соціального захисту населення Стрийської райдержадміністрації, ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством, для багатодітних сімей.

17 липня 2023 року позивачка звернулася до органу Пенсійного фонду України за місцем свого проживання із заявою та необхідними документами про надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у грошовій готівковій формі.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки від 17 липня 2023 року про надання пільг розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Листом від 29 серпня 2023 року № 1500-0311-9/118926 «Щодо відмови в призначенні пільг ОСОБА_1 » Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про те, що за заявою від 17 липня 2023 року № 242865 щодо призначення пільг на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 25 серпня 2023 року прийнято рішення про відмову в призначенні пільг, оскільки середньомісячний сукупний дохід заявниці 3892,10 грн перевищує величину доходу (у 2023 році становить 3760,00 грн), який дає право на податкову соціальну пільгу.

Уважаючи таку відмову відповідача-2 протиправною, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності відмови відповідача-2 у наданні позивачці пільг відповідно до поданої нею заяви від 17 липня 2023 року.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом частин третьої, четвертої статті 13 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402) багатодітним сім`ям надаються такі пільги:

1) 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожного члена сім`ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

2) 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством.

Площа житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв. метр опалюваної площі на кожного члена сім`ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

3) 50-відсоткова знижка вартості палива, у тому числі рідкого, в межах норм, визначених законодавством, у разі якщо відповідні будинки не мають центрального опалення;

4) позачергове встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів.

Пільги щодо плати за користування житлом (квартирної плати), комунальними послугами та вартості палива, передбачені пунктами 1-3 частини третьої цієї статті, надаються багатодітним сім`ям незалежно від виду житла та форми власності на нього.

Частиною восьмою статті 13 Закону № 2402 установлено, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3 та 4 частини третьої та пунктом 1 частини шостої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло- та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства визначає Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 389 його дія поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема згідно із Законом України «Про охорону дитинства» (багатодітні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї, в яких не менше року проживають троє або більше дітей, сім`ї, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування).

За змістом пункту 3 Порядку № 389 пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Згідно з положеннями пункту 5 Порядку № 389 до сукупного доходу сім`ї пільговика включаються нараховані:

1) пенсія;

2) заробітна плата;

3) грошове забезпечення;

4) стипендія;

5) соціальна допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності);

6) доходи від підприємницької діяльності;

7) допомога по безробіттю та інші виплати, що здійснюються фондами соціального страхування.

Для працездатних осіб, у яких відсутні доходи (крім осіб, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, вищих навчальних закладах, осіб, призваних на строкову військову службу), та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої групи, до сукупного доходу за кожний місяць враховується дохід на рівні прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на відповідний місяць.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 389 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення до 30 листопада 2022 р. з урахуванням отриманої інформації, зазначеної у пунктах 6-8 цього Порядку, визначають протягом десяти днів з дня отримання такої інформації середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сім`ї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім`ї.

Органи Пенсійного фонду України визначають з 1 грудня 2022 р. середньомісячний сукупний дохід у розрахунку на одну особу сімей пільговиків, інформація про яких внесена до Реєстру, відповідно до абзацу першого цього пункту.

Відомості про доходи органи Пенсійного фонду України отримують у п`ятиденний строк за запитами від ДПС у порядку, встановленому Пенсійним фондом України і Мінфіном.

Відомості про соціальну допомогу (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій і установ незалежно від форми власності) органи Пенсійного фонду України отримують у п`ятиденний строк за запитами від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому Пенсійним фондом України та Мінсоцполітики.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 389 разі коли середньомісячний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, пільговик має право на отримання пільг протягом дванадцяти місяців з місяця визначення відповідного права.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення/орган Пенсійного фонду України (далі - уповноважений орган) розраховує в установленому порядку пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу в грошовій формі, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування, телекомунікаційні послуги тощо), відповідно до законодавства.

Після закінчення дванадцяти місяців уповноважений орган визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Відповідно до абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684 гривні.

Тож величина доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році, становить 3760,00 грн (2684,00 грн х 1,4).

Суд встановив, що за результатами розгляду заяви позивачки від 17 липня 2023 року про надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг, як багатодітній сім`ї, та доданих до неї документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення про відмову в призначенні таких пільг, оскільки середньомісячний сукупний дохід позивачки (3892,10 грн) перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році (3760,00 грн).

Водночас, як встановив суд, під час обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки відповідач-2 включив до його обрахунку виплачену позивачці у червні 2023 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 14245,18 грн (оскільки така, на його переконання, є складовою частиною заробітної плати), з чим позивачка категорично не погоджується, стверджуючи, що вказана виплата у розумінні пункту 5 Порядку № 389 не входить до сукупного доходу сім`ї пільговика, оскільки є одноразовою допомогою, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності.

Насамперед суд відзначає, що пункт 5 Порядку № 389 імперативно визначає види нарахованих виплат, які включаються до сукупного доходу сім`ї пільговика.

До таких виплат належать: 1) пенсія; 2) заробітна плата; 3) грошове забезпечення; 4) стипендія; 5) соціальна допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності); 6) доходи від підприємницької діяльності; 7) допомога по безробіттю та інші виплати, що здійснюються фондами соціального страхування.

Щодо соціальної допомоги, то окремо варто відзначити, що така включається до сукупного доходу сім`ї пільговика, крім таких її видів, як:

- частина допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово;

- частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово;

- допомоги на поховання;

- одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності.

Суд зауважує, що на законодавчому рівні в Україні відсутнє визначення категорії «соціальна допомога». Водночас таку можна визначити як турботу держави, суспільства про громадян, які потребують допомоги, сприяння у зв`язку з віком, станом здоров`я, соціальним становищем, недостатньою забезпеченістю засобами існування. Соціальна допомога (соціальний захист, соціальне забезпечення) виявляється у вигляді пенсій, допомог, надання матеріальної допомоги, обслуговування хворих і престарілих, турботи про дітей.

Отже, в широкому розумінні соціальна допомога повністю ототожнюється із системою державного соціального забезпечення громадян.

У вузькому розумінні соціальна допомога - це виключно грошова виплата (одноразова чи періодична), яка призначається окремим категоріям громадян у порядку і розмірах, передбачених законодавством.

До таких виплат належать, зокрема допомога у зв`язку з вагітністю та пологами, при народженні дитини, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога особам з інвалідністю з дитинства, допомога при усиновленні дитини, допомога на поховання, допомога малозабезпеченим сім`ям, допомога сім`ям з дітьми, соціальна допомога особам, які не мають права не пенсію, тощо.

Оцінюючи ж правову природу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

За змістом частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до положень частин другої-четвертої статті 21 Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Питання оплати праці, преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам органів місцевого самоврядування встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова № 268).

Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-53 і 57 (абзац другий пункту 1 Постанови № 268).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Постанови № 268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Згідно з пунктом 8 Постанови № 268 видатки, пов`язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

Аналіз наведених положень законодавства вказує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових є грошовою допомогою, яка надається працівнику його роботодавцем на підставі рішення керівника відповідного органу у межах фонду оплати праці (як правило при наданні щорічної відпустки) та у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати такого працівника. З суми виплаченої допомоги до бюджету відраховуються відповідні податки та збори, передбачені чинним законодавством.

Отже, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, яка виплачена позивачці у червні 2023 року в розмірі середньомісячної заробітної плати, не підпадає під поняття соціальної допомоги, а саме одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності, в розумінні пункту 5 Порядку № 389, відтак підстави для її невключення до середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки для визначення права на призначення пільг відсутні.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про те, що відповідач-2 правомірно включив виплачену позивачці у 2023 році матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 14245,18 грн до середньомісячного сукупного доходу її сім`ї для визначення права на призначення пільг.

За змістом абзацу першого пункту 12 Порядку № 389 у разі коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, уповноважений орган письмово або через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією.

Оскільки розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців (3892,10 грн) перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у 2023 році (3760,00 грн), то відповідач-2 правомірно на підставі пункту 12 Порядку № 389 відмовив позивачці у наданні пільг згідно з поданою нею заявою від 17 липня 2023 року.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Семигинів, Стрийський район, Львівська область) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 27 травня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна