Справа № 240/20101/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20101/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

27 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Папір Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2023 року позивач, - ТОВ "Еко-Папір Україна", звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Житомирській області про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.04.2023 №8643645/44728583, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 09.03.2023 №35.

Також, позивач просив зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну від 09.03.2023 №35 датою її подання до Єдиного реєстру податкових накладних.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 адміністративний позов задоволено.

02.01.2024 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про стягнення на користь ТОВ «Еко-Папір Україна» з ГУ ДПС у Житомирській області, ДПС України за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. До заяви додано копії: ордеру серії ВІ №1144760, Акта №6/12 від 26.12.2023 здачі-приймання наданих послуг, рахунку на оплату від 26.12.2023 №6/12; Договору про надання правової допомоги від 24.04.2023, Договору №24-04/2023 від 24.04.2023.

Заперечення на заяву надійшли до суду 17.01.2024. Заперечуючи щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначив, що розмір гонорару не відповідає складності справи, оскільки дана справа відповідно до ст. 12, 257 КАС України, а також враховуючи категорію та складність справи є незначної складності. Вказав, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

Додатковим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 частково задоволено заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Папір Україна» про ухвалення додаткового рішення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Папір Україна» документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи відсутність клопотання апелянта про розгляд справи за його участі, а також те, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року та додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року прийнято в порядку письмового провадження, суд приходить до висновку, що справу належить розглядати у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року ухвалено: "Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко - Папір Україна» до Головного управління ДПС у Житомирській області (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України), Державної податкової служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Житомирській області про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.04.2023 №8643645/44728583. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від №35 від 09.03.2023 датою її подання. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко - Папір Україна» документально підтверджені судові витрати у сумі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко - Папір Україна» документально підтверджені судові витрати у сумі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок".

До суду 02.01.2024 надійшла заява представника позивача про стягнення на користь ТОВ «Еко-Папір Україна» з ГУ ДПС у Житомирській області, ДПС України за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. До заяви додано копії: ордеру серії ВІ №1144760, Акта №6/12 від 26.12.2023 здачі-приймання наданих послуг, рахунку на оплату від 26.12.2023 №6/12; Договору про надання правової допомоги від 24.04.2023, Договору №24-04/2023 від 24.04.2023.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

24.04.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Папір Україна» (замовник) та адвокатським бюро «Лариси Коваленко» (далі - виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги №44728583.

Пунктом 1.3 передбачено, що юридичні послуги за даним Договором надаються Виконавцем у наступних формах: 1.3.4 представництво та захист законних інтересів Замовника перед третіми особами, суб`єктами державної влади, міжнародними організаціями та установами, а також - в судах.

У 2.7.2. вказано, що при наданні послуг, передбачених п. 1.3.4 Договору Замовник сплачує суму, зазначену в акті здачі - приймання наданих послуг, оформлених між Сторонами, після набрання рішення законної сили протягом 10 (десяти днів).

Договір №24-04/2023 про залучення співвиконавця до виконання укладеного бюро договору про надання правової допомоги від 24.04.2023 укладено між адвокатським бюро «Лариси Коваленко» (бюро) та адвокатом Таран Максимом Миколайовичем (адвокат). Предмет договору: бюро залучає до виконання договору про надання правової допомоги №44728583, який зобов`язується надавати правову допомогу клієнту бюро - ТОВ «Еко-Папір Україна», на виконання Договору №44728583 та виконувати доручення надані Клієнтом та прийняті Бюро.

На підтвердження виконання умов Договору складено Акт №6/12 від 26.12.2023 здачі - приймання наданих послуг, в якому вказано: Виконавець, в період із 01.07.2023 по 26.12.2023 на умовах договору про надання правової допомоги від 24.04.2023 №44728583 надав замовнику, а замовник - прийняв послуги зазначені нижче у звіті про надані послуги: 1 підготовка позовної заяви разом із документами у справі №240/20101/23, кількість -5 годин, ціна - 2000,00 грн, сума - 10000,00 грн; 2 підготовка відповіді на відзив: кількість -1 годин, ціна - 2000,00 грн, сума - 2000,00 грн. Всього 12000,00 грн.

Звіт підписано керуючим адвокатського бюро «Лариси Коваленко» та директором ТОВ «Еко-Папір Україна».

Згідно Рахунку на оплату від 26.12.2023 №6/12 вартість за надані юридичні послуги згідно Договору №44728583 вказано 12000,00 грн. (без ПДВ).

Таким чином, розмір судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу становить 12000,00 грн. та заявлений представником до стягнення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування 12 000,00 грн витрат на професійну правову (правничу) допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Позивач у справі оскаржував одне рішення контролюючого органу, що не потребувало зібранню достатньо великого обсягу доказів на підтвердження правомірності подання на реєстрацію в ЄРПН податкової накладної, та суд зазначає, що заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) за обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), враховуючи усталену судову практику щодо вирішення спорів за даною категорією.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню, враховуючи дискреційні повноваження суду щодо суддівського розсуду на предмет розподілу судових витрат згідно згаданої вище позиції Верховного Суду та у зв`язку з наявність заперечень відповідача, а також явного надмірного тягаря для відповідача.

Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 7 000,00 грн, та відшкодувати цю суму позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у Житомирській області, оскільки останнім було прийнято спірне рішення у даній справі, що оскаржувались позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи встановлено, що представник позивача, просив суд стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 12000 грн 00 коп (підготовка позовної заяви разом із документами у справі №240/20101/23, кількість - 5 годин, ціна - 2000,00 грн, сума - 10000,00 грн; підготовка відповіді на відзив: кількість - 1 годин, ціна - 2000,00 грн, сума - 2000,00 грн).

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача до матеріалів справи долучено:

- ордер серії ВІ №1144760;

- Акт №6/12 від 26.12.2023 здачі-приймання наданих послуг;

- рахунок на оплату від 26.12.2023 №6/12;

- Договір про надання правової допомоги від 24.04.2023 №44728583;

- Договір про залучення співвиконавця №24-04/2023 від 24.04.2023.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що додатковим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 задоволено заяву лише в частині 7000 грн 00 коп.

Так, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що співмірним і розумним є стягнення судових витрат на користь позивача, в межах правничої допомоги, в розмірі 7000 грн 00 коп.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності платіжного документу, колегія суддів зазначає, що згідно з п.2.7.2. договору про надання правової допомоги від 24.04.2023 №44728583 при наданні послуг, передбачених п. 1.3.4 Договору Замовник сплачує суму, зазначену в акті здачі - приймання наданих послуг, оформлених між Сторонами, після набрання рішення законної сили протягом 10 (десяти днів).

В свою чергу, заява про вирішення питання судових витрат подана 29.12.2023, а акт здачі-приймання наданих послуг складений 26.12.2023. Тобто, термін в десять днів не минув.

Отже, доводи апелянта щодо відсутності доказів та невиправдано завищеними витратами на правничу допомогу не знаходять свого підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак наявні підстави для залишення без змін додаткового судового рішення.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В свою чергу, доводи апелянта щодо відсутності доказів та невиправдано завищеними витратами на правничу допомогу не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.