Справа № 280/1894/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ УХВАЛЕННЯ ДОДАТКОВОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ

27 травня 2024 року Справа № 280/1894/24

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.01.2024 №52, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024 в Державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України», підтверджений довідками № 9, 10 від 19.01.2024, виданими Державною установою «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.01.2024, подану ОСОБА_1 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

17.05.2024 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №280/1894/24 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 гривень.

Ухвалою суду від 20.05.2024 призначено до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №280/1894/24 в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу у строк до 27.05.2024 висловити свою позицію щодо заяви про ухвалення додаткового судового рішення шляхом подання письмових пояснень.

Відповідач правом на подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не скористався.

У відповідності до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 статті 143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частинами 4, 5 статті 143 КАС України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача було зазначено в позовній заяві про намір подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Рішення ухвалено 13.05.2024, а відповідні докази разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подано через електронний кабінет 17.05.2024.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частиною 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до вимог частин 3-5 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Позивач просить відшкодувати йому понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 20 000,00 грн.

В обґрунтування понесених витрат до суду надано такі письмові докази:

- Договір про надання правничої (правової) допомоги №06/02/2024 від 06.02.2024 (далі Договір №06/02/2024 від 06.02.2024), відповідно до якого адвокат Назаренко Ірина Сергіївна (далі - Виконавець) приймає на себе доручення ОСОБА_1 (далі Клієнт) про надання правничої (правової) допомоги обумовленого цим договором виду в інтересах Клієнта в умовах передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правничої (правової) допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору. Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 Договору №06/02/2024 від 06.02.2024 розмір гонорару Виконавця за цим договором визначається по домовленості.

- акт обліку фактично відпрацьованого часу Виконавцем за Договором №06/02/2024 про надання правової допомоги від 06.02.2024, відповідно до якого Адвокат надав професійну правничу (правову) допомогу у вигляді консультації та правого аналізу документів Клієнта (06.02.2024 з 14:00 до 16:00); аналізу законодавства і судової практики, формування правової позиції (10.02.2024 з 10:00 по 13:00); підготовки та витребування і збирання необхідних документів та довідок. Складання позовної заяви (16.02.2024 з 10:00 по 16:00);

- документ, який має назву квитанція про оплату за юридичні послуги, наданих на підставі договору про надання правничої допомоги №06/02/2024 від 06.02.2024, відповідно до якої Виконавець отримав 06.02.2024 від Клієнта грошові кошти у сумі 10 000,00 грн за загальну консультацію та правовий аналіз матеріалів/документів, наданих позивачем; аналіз законодавства і судової практики, формування правової та процесуальної позиції.

- документ, який має назву квитанція про оплату за юридичні послуги, наданих на підставі договору про надання правничої допомоги №06/02/2024 від 06.02.2024, відповідно до якої Виконавець отримав 14.05.2024 від Клієнта грошові кошти у сумі 6 000,00 грн за підготовку та витребування і збирання необхідних документів та довідок; складання позовної заяви; 2 000,00 грн за виготовлення копій документів, подання позовної заяви.

Дослідивши зміст вищезазначених документів, суд зазначає, що умови Договору №06/02/2024 від 06.02.2024 носять загальний характер та не конкретизують зміст спірних правовідносин, у яких надається правова допомога, отже іншими наданими документами має бути підтверджено, що заявлені витрати понесені у зв`язку з розглядом саме даної справи.

Водночас, інші надані документи не усувають вказаної невизначеності, оскільки не містять посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, або зміст спірних правовідносин, у яких надана правова допомога, або будь-які інші дані, які б дозволяли ідентифікувати послуги як такі, що надані у зв`язку з розглядом зазначеної справи.

Крім того, всупереч статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність Договір №06/02/2024 від 06.02.2024 не визначає порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, отже розмір заявлених витрат є необгрунтованим.

Верховним Судом неодноразово висловлено правову позицію, відповідно до якої відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанови Верховного Суду від 10.02.2022 у справі №440/7120/20, від 19.05.2022 у справі №440/4186/19, від.29.11.2022 у справі №640/10091/21 тощо).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на підставі наданих письмових доказів неможливо встановити, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу понесені саме у зв`язку з розглядом даної справи, їх розмір є необгрунтованим, а тому підстави для відшкодування позивачу такого виду судових витрат відсутні, а відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. 132, 134, 139, 143, 241-243, 248, 252 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Назаренко Ірини Сергіївни, про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №280/1894/24 відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27.05.2024.

Суддя М.О. Семененко