Справа № 200/1652/24
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року Справа№200/1652/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бєломєстнова О.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, місцезнаходження: Полтавська область, м. Полтава, вул. Соборності, 66, каб.609), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №16 від 02.02.2024, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу період роботи з 01.01.2010 по 03.02.2015 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788- ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 20.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.2010 року по 03.02.2015 року, які надають йому право виходу на пенсію на пільгових умовах з дня досягнення 55 років, є неправомірними. Як наслідок, рішення від 02.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії позивачу за Списком №2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача.

Позовна вимога щодо зобов`язання зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи з 01.01.2010 року по 03.02.2015 року та призначити і виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 заявлена саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, з посиланням на пункту 4.10 Порядку № 22-1, як до уповноваженого органу щодо призначення та виплати позивачу пенсії за місцем його проживання.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області був наданий відзив на адміністративний позов з якого вбачається, що за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та прийнято рішення від 02.02.2024 року №16, яким позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

До пільгового стажу роботи позивача по Списку №2 періоди з 13.03.2000 року по 31.12.2009 року зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки підприємство знаходиться на окупованій території.

Страховий стаж позивача становить 31 рік 06 місяців 24 дні.

Пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 09 років 09 місяців 19 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 55 років.

Також в даному рішенні зазначено, що після дооформлення та надходження у тримісячний строк прийнятих і подання додаткових документів, рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку (пункт 1.8 Порядку №22-1).

З огляду на викладене, Управління вважає, що рішення №16 від 02.02.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах прийнято правомірно.

Відповідач - 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на адміністративний позов зазначивши, що ОСОБА_1 , звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах від 26.01.2024 року відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003.

Заяву про призначення пенсії на пільгових умовах за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Страховий стаж на момент звернення склав 31 рік 06 місяців 24 дні.

Пільговий стаж роботи за Списком №2 склав 9 років 9 місяців 19 днів. При опрацюванні пенсійної справи позивача до пільгового стажу враховано періоди роботи з 13.03.2000 року по 31.12.2009 року, зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки підприємство ПАО ММК ім. Ілліча знаходиться на окупованій території.

Не зараховано до пільгового стажу період з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року, оскільки в зазначений період в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Після 30.04.2012 року підприємство ПАО ММК ім. Ілліча не здавало звітність щодо позивача як працівника, який зайнятий роботою, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, тому позивачу було відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 01.01.2010 року по 03.02.2015 року.

Щодо трьох довідок, виданих ПрАТ «ММК ім. Ілліча» №381 від 14.03.2016 року, які згідно тексту позовної заяви, уточнюють особливий характер роботи позивача або умови його праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, відповідачем зазначено наступне.

Всі довідки мають ідентичний номер № 381 та дату видачі 14.03.2016 року. Довідки за цей період всіма підприємствами та організаціями для підтвердження пільгового характеру роботи мають бути складені державною українською мовою, на відміну від наданих документів.

Довідка, що видана за період з 29 марта 2013 по 03 февраля 2015, містить інформацію про проведену атестацію тільки 20.03.2014 року за № 193, тому весь цей період не зараховується до пільгового стажу, а можливо звернути увагу на період з 20.03.2014 року по 03.02.2015.

Довідка, яка видана за період з 18 августа 2003 по 05 марта 2012, містить інформацію, що дане місце роботи атестоване з 30.06.2000 року.

Період роботи з 05.03.2012 по 20.03.2014 не містить пільгового характеру роботи.

Спираючись на зазначені надані довідки відповідач вважає, що вони мають сумнівне походження, факт їх дійсності на момент подачі позовної заяви до суду не встановлено.

Крім того, ГУ ПФУ в Донецькій області звернуло увагу суду, що не вчиняло жодних дій у відношенні ОСОБА_1 , які б порушили його право на пенсійне забезпечення.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є неналежним відповідачем по справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані позивачем документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 19.01.1996 року.

Відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктами владних повноважень, основним завданням яких є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення. Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою від 26.01.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі-Закон України №1058).

Заяву про призначення пенсії на пільгових умовах за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Звертаючись із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 позивач надав у копіях наступні документи, що підтверджується рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 16 від 02.02.2024 року:

- військовий квиток;

- трудову книжку;

- наказ;

- паспорт, довідку про РНОКПП;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №381 від 14.03.2016, видану ПАО «ММК імені Ілліча».

У тексті рішення зазначено, що останню довідку до розрахунку не взято, оскільки вона датована 2016 роком, а виписка з єдиного державного реєстру щодо інформації діюче підприємство чи ліквідоване не надана. Місцезнаходження підприємства невідоме. Якщо підприємство ліквідоване, то зарахування до пільгового стажу роботи можливе лише у разі підтвердження їх відповідною комісією.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 16 від 02.02.2024 року позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу робот, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

За результатами розгляду доданих позивачем документів страховий стаж позивача визначений відповідачем як 31 рік 06 місяців 24 дні, пільговий стаж роботи за Списком №2 - 09 років 09 місяців 19 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 55 років.

З оскаржуваного рішення вбачається, що до пільгового стажу роботи позивача по Списку №2 періоди з 13.03.2000 року по 31.12.2009 року зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки підприємство знаходиться на окупованій території.

На запит позивача щодо перевірки пільгових довідок, які видані ПРАТ МК Азовталь та ПРАТ ММК імені Ілліча Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 27.07.2023 року № 0800-1103-9/48633 повідомило позивача, що Головним управлінням на запит щодо можливості проведення перевірок підприємств, документація яких залишена на тимчасово окупованій території, а реєстрація проведена на території Запорізької області, отримано лист Пенсійного фонду України від 03.07.20213 року № 0500-0216-9/57230.

З цього листа вбачається, що згідно із п. 6.4 Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи, створені у формі електронного документа, повинні зберігатися на електронних носіях інформації у формі, що дає змогу перевірити їх цілісність на цих носіях.

Головне управління не має доступу до електронних баз даних підприємств, а проведення перевірок обгрунтованості видачі довідок (інших докментів) для призначення (перерахунку) пенсій шляхом використання завірених копій роздруківок з електронних баз даних діючим законодавством не передбачена.

Отже, Головне управління не має правових підстав та можливості проведення перевірок довідок, які видані ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ та ММК імені Ілліча.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , копія якої додається, його трудова діяльність є наступною: з 01.08.1986 року - 26.12.1996 року служба в Збройних Силах; з 01.01.1997 року по 31.07.1998 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Транспрогрес» слюсарем-монтажником 5 розряду технологічних трубопроводів ремонтно-будівельного відділу; з 28.08.1998 року по 06.10.1998 року працював в ТОВ «Степ» слюсарем-монтажником технологічних трубопроводів 5 розряду; з 13.03.2000 року по 03.02.2015 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (в подальшому після перейменувань Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» та Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча») на наступних посадах: 4.1. 13.03.2000 року був прийнятий в Цех ремонту металургійного обладнання №6 монтажником з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій 5 розряду, де працював на посаді до 17.08.2003 року включно; 4.2 18.08.2003 року переведений там само змінним майстром по ремонту металургійного обладнання ділянки №2, де працював на посаді до 31.05.2004 року включно; 4.3. 01.06.2004 року переведений там само майстром ділянки №2 по ремонту металургійного обладнання ділянки, де працював на посаді до 14.02.2007 року включно; = 4.4. 15.02.2007 року переведений там само майстром по ремонту обладнання металургійного (ділянка №2 по ремонту металургійного обладнання), де працював на посаді до 05.03.2012 року включно; 4.5. 06.03.2012 року переведений в Доменний цех змінним майстром основної виробничої ділянки (ділянки ПУТ), де пропрацював на посаді до 03.02.2015 року; з 01.04.2019 року по 07.11.2019 року працював в ТОВ «Листпак» на посаді слюсаря з ремонту агрегатів; з 08.11.2019 року позивач працював в ПрАТ «Імперіал тобакко продакшн Україна» на посаді слюсаря з ремонту технологічних установок 5 розряду Департаменту технічного сервісу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Стаття 46 Конституції України гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 48 Кодексу законів про працю України в редакції до внесених Законом №1217- IX від 05.02.2021 змін визначала, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до положень п. 20 вищезазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону №1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Період роботи позивача в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» з 13.03.2000 року по 03.02.2015 року підтверджено: записами №6-12 в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , з яких вбачається, що позивач 13.03.2000 року прийнятий згідно з наказу №47 від 10.03.2000 на роботу в ПрАТ «ММК ім. Ілліча», де пропрацював до звільнення за власним бажанням згідно з наказом №34-к від 03.02.2015 на посадах, передбачених Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Відповідно трьох довідок ПрАТ «ММК ім. Ілліча» №381 від 14.03.2016 року, уточнюючих особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії позивач працював: з 13.03.2000 року по 17.08.2003 року повний робочий день і робочий тиждень з 8-ми годинним робочим днем в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на роботах в будівництві на посаді монтажника по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій, що передбачено Списком №2, розділом 27, пунктом а, код КП 27а, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року; з 18.08.2003 року по 05.03.2012 року повний робочий день і робочий тиждень з 8-ми годинним робочим днем в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на роботах в доменному виробництві, виробництві сталі на посаді майстра по ремонту металургійного обладнання, що передбачено Списком №2, розділом 3, підрозділом 1;2, пунктом б, код КП: 3.1б; 3.2б, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року; з 29.03.2013 року по 03.02.2015 року повний робочий день і робочий тиждень з 8-ми годинним робочим днем в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на роботах в доменному виробництві на посаді майстра, що передбачено Списком №2, розділом 3, підрозділом 1, пунктом б, код КП: 3.1б, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003.

Окрім того, у вказаних довідках зазначено, що відповідні професії атестовані згідно з наказами про атестацію робочих місць №127 від 07.05.1999, №192 від 30.06.2000.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 позивач працював в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» у період з 13.03.2000 року по 03.02.2015 року, у зв`язку з чим ПрАТ «ММК ім. Ілліча» було нараховано, обчислено і сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача за вказаний вище період.

Окрім того, у вказаних індивідуальних відомостях за формою ОК-5 також відображені відомості по спеціальному стажу позивача за період з 13.03.2000 року по квітень 2012 року, а саме вказано код підстави для обліку спецстажу - ЗПЗ013Б1, яким згідно з чинним на момент подання звітності за вказаний період Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за №460/26905 (зі змінами) позначають працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, в яких відображені аналогічні дані про трудову діяльність позивача як і у трудовій книжці останнього серії НОМЕР_3 .

Враховуючи вищенаведене, у відповідача наявні з урахуванням відомостей, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідні докази, які підтверджують право виходу позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058.

Суд звертає увагу, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населений пункт (м. Маріуполь), на території якого ПрАТ «ММК ім. Ілліча» здійснювало господарську діяльність, перебувало під контролем української влади, і його було утворенно відповідно до законодавства України. Так само довідки ПрАТ «ММК ім. Ілліча» №381 від 14.03.2016 року, уточнюючі особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, були видані на час видачі уповноваженими особами товариства на території, де органи державної влади України здійснювали свої повноваження, до того ж довідки засвідчені печаткою товариства, зареєстрованого за законодавством України, тому підстави для неврахування вказаних довідок для визначення права Позивача на пільгову пенсію у відповідача-1 відсутні.

Так само трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди у вищезазначеному товаристві. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою. Записи про спірний період роботи засвідчені відповідними підписами відповідальних осіб та печатками товариства і дефектів їх вчинення не мають.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, розглядаючи заяву про призначення пенсії позивачу, мало право ініціювати проведення перевірки пільгових довідок, виданих ПрАТ «ММК ім. Ілліча» в 2016 році.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в оскаржуваному рішенні на відсутність інформації про місцезнаходження ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та знаходження останнього на окупованій території не відповідає дійсності, оскільки провівши відповідну перевірку відповідач-1 мав можливість встановити, що зареєстрованим місцезнаходженням ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на момент подання позивачем заяви на призначення пенсії та розгляду вказаної заяви є наступна адреса: Україна, 69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Південне шосе, будинок 80, кабінет 9; товариство взято на облік у відповідних органах та є платником єдиного внеску.

Разом з тим, неможливість проведення перевірки пільгових довідок через те, що документація товариства могла бути залишена або була залишена на тимчасово окупованій території (м. Маріуполь), ставить у залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії, а відтак не може свідчити правомірність рішення відповідача-1 щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за Списком №2, з огляду на істотні обмежені можливості збору доказів на окупованій території, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 26 березня 2020 року у справі №414/1864/16-а.

Отже, неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області довідок ПрАТ «ММК ім. Ілліча» №381 від 14.03.2016 року є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Та обставина, що довідки №381 від 14.03.2016 року видані підприємством в 2016 році на території, де на сьогодні органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії за наявності у нього необхідного стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах 30 жовтня 2018 року у справі №234/3038/17 (провадження №К/9901/30786/18) та від 27 лютого 2019 року у справі №266/4889/16-а (провадження №К/9901/18644/18).

Крім того суд наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області частково зарахувало періоди роботи позивача з 13.03.2000 року по 14.03.2016 року не зважаючи на те, що позивач в період з 13.03.2000 року по 03.02.2015 року працював в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» безперервно.

Відповідно до вимог статей 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 18.04.2014 № 1207-VII (надалі Закон № 1207-VII ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України.

Статтею 9 Закону № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Як вбачається зі змісту частин 1, 2 статті 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом № 1207-VII.

Отже, особа не може нести відповідальність і зазнавати негативних наслідків через невиконання (неналежне виконання) роботодавцем страхувальником своїх обов`язків щодо нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача за вказаний вище період, а також через невиконання (неналежне виконання) роботодавцем страхувальником свого обов`язку в частині подання до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування необхідних відомостей, в тому числі щодо спеціального стажу роботи або проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вищенаведене свідчить про недотримання відповідачем-1 принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення.

За наслідками розгляду справи, можна дійти висновку, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу №16 від 02.02.2024, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся 26.01.2024 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 та надав необхідні документи для перевірки й обчислення йому пенсії у строк протягом 3 місяців після настання 55-річного віку, то він має право на отримання пенсії з 20.01.2024 року.

Проте в задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію з 20.01.2024 року суд відмовляє у зв`язку з тим, що дата, з якої позивачу необхідно призначити пенсію, наразі не є спірною між сторонами. У суду відсутні підстави вважати, що відповідач порушить права позивача в цій частині. Відповідне питання щодо дати призначення пенсії буде розглядатись УПФУ при повторному розгляді заяви позивача від 26.01.2024 року.

Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4 ст. 6 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №16 від 02.02.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Згідно частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При обранні суб`єкта владних повноважень, який після скасування рішення відповідача-1 має повторно розглядати питання призначення пенсії позивачеві, суд виходить з відсутності підстав для відступлення від визначеного законодавством порядку такого розгляду.

Так, відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктами 4.3, 4.10 того самого Порядку визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Застосування у Порядку формулювання орган, що призначає пенсію за місцем проживання та передача до цього органу пенсійної справи після призначення пенсії органом, що призначає пенсію говорить про те, що ці органи є різними. Не зважаючи на те, що статус цих органів у системі органів ПФУ збігається, вони виконують різні функції у спірних правовідносинах, що і покладено в основу принципу екстериторіальності.

З матеріалів справи вбачається, що органом, що призначає пенсію виступав відповідач-1, який після прийняття відповідного рішення передав електронну пенсійну справу позивача засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання - до відповідача-2.

Відтак саме відповідач-1 уповноважений законодавством приймати рішення про призначення пенсії за заявою позивача. Невиправдане перекладення такого обов`язку на інший орган ПФУ становитиме порушення принципу екстериторіальності, тобто відокремлення органу, що призначає пенсію від органу, який її виплачує.

Зважаючи на це, позовні вимоги до відповідача-2 не підлягають задоволенню, а належним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії за віком №16 від 02.02.2024 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу періоди трудової діяльності з 01.01.2010 по 03.02.2015 року.

На підставі викладеного, зважаючи на наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову в частині, а відповідачем-1 доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з відповідача-1, внаслідок неправильних дій якого виник даний спір, у розмірі 484,48 грн. (50% від сплаченої суми судового збору) на користь позивача, оскільки останнім при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №16 від 02.02.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, місцезнаходження: Полтавська область, м. Полтава, вул. Соборності, 66, каб.609) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу періоди трудової діяльності з 01.01.2010 по 03.02.2015 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, місцезнаходження: Полтавська область, м. Полтава, вул. Соборності, 66, каб.609) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27 травня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.