Справа № 420/11289/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.03.2024 р. №67 щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки (13559,41 грн.), з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки (13559,41 грн.), починаючи з 16 березня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 16 березня 2024 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням Суду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання Одеського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пенсіонером з 2020 року та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 18.12.2023 р. його переведено на пенсію за віком відповідно до Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак при цьому відповідачем протиправно не застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався при розрахунку пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки. 16.03.2024 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в тому числі із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався при розрахунку пенсії за віком за 2021-2023 роки. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 22.03.2024 р. № 67 позивачу відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, а свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.04.2024 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 19.04.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

13.05.2024 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі. Оскільки позивач з 2020 року отримував пенсію за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахований показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки, проіндексований відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058. Отже, ОСОБА_1 не має законних підстав для призначення та виплати пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2021-2023 роки. Стверджує, що позивачем не наведено жодних доказів, які б свідчили про можливе невиконання Головним управлінням рішення суду.

21.05.2024 р. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що Головне управління діяло в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства, оскільки позивача переведено з одного типу пенсійних виплат (пенсія за вислугу років) на інший (пенсія за віком), а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, 02.03.2020 р. ОСОБА_1 призначено пенсія за вислугу років (локомотивні бригади) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За заявою ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням ним 60-річного віку позивача переведено з пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з 18.12.2023 р. призначено пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.03.2024 р. позивач через веб-портал ПФУ звернувся до відповідача-1 із заявою по формі Порядку № 22-1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також надав заяву, в якій також додатково просив призначити пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності дана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішенням відповідача-2 від 22.03.2024 р. № 67 позивачу у задоволенні заяви відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, під час переведення позивача на пенсію за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за вислугу років.

Вважаючи дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно зі ст.8 Закону № 1058-IV громадяни України мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно зі ст.1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом ст.10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже, вказана норма передбачає врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі ст.45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV регламентований порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Зазначені висновки щодо здійснення призначення пенсії, а не переведення згідно з ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі № 876/5312/17.

Судом встановлено, що до 18.12.2023 р. позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", при цьому призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з 18.12.2023 р. відбулося вперше.

Тому при обчисленні пенсії за віком вперше відповідно до Закону № 1058-ІV слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, відповідачем-2 під час прийняття рішення від 22.03.2024 р. № 67 про відмову застосувати під час обчислення пенсії позивачу показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV не враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийнято необґрунтоване рішення.

Отже, рішення від 22.03.2024 р. № 67 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача-1 здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, починаючи з 16.03.2024 р., суд зазначає, що ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІV передбачає врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення. В даному випадку року звернення позивача за призначенням пенсії за віком (2023 рік), а не із заявою про призначення такої пенсії з урахуванням для обчислення показника середньої заробітної плати по Україні за конкретні три календарні роки (2024 рік). На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача-1 здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2020-2022 роки.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача-1 здійснити виплату заборгованості з виплати пенсії за період з 16.03.2024 р. до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду, суд зазначає наступне.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на застосування під час обчислення пенсії позивачу показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV.

Відповідно питання щодо виплати заборгованості є похідними і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Суд зауважує, що спору щодо виплати заборгованості на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача-1 подати звіт про виконання рішення суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення ст.382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з неправильним формулюванням способу поновлення порушених прав, що не впливає на розмір судового збору, то з відповідача-2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) від 22.03.2024 р. № 67 щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2020-2022 роки, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят п`ятдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко