Справа № 333/695/24
Суддя: Дмитрієва М. М.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М.

Справа № 333/695/24

Провадження № 2-а/333/45/24

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Кальній Дмитро Станіславович

відповідач Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, адміністративну справу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до постанови серії БАД №021394 від 09 січня 2024 року встановлено, що 09 січня 2024 року, о 13 год. 40 хв., в місті Запоріжжі Дніпровьський район, ОСОБА_1 будучи посадовою особою на греблі «Дніпровська ГЕС» не вжив своєчасних заходів щодо обробки проїзної частини ПОМ внаслідок чого утворилась ожеледиця чим порушив ДСТУ 3587-2022 п. 6.4 чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1020 гривень.

З оскаржуваною постановою позивач не згодний з наступних підстав.

Позивач не є суб`єктом зазначеного правопорушення, оскільки відповідно до Наказу начальника КП «ЕЛУАШ» № 39 від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 - начальника шляхово - експлуатаційної дільниці №1 КП «ЕЛУАШ» призначено відповідальною особою за належним утриманням та ремонтом доріг, які розташовані на території Дніпровського району міста Запоріжжя.

Але відповідно до Рішення міської ради № 63 від 23.06.2010 року автодорожній переїзд по спорудах греблі «ДніпроГЕС» у м. Запоріжжя передано у сферу управління Міністерства палива та енергетики України і станом на 09 січня 2024 року КП «ЕЛУАШ» в цілому та начальник ШЕД №1 ОСОБА_2 безпосередньо, до утримання проїзної частини греблі «ДніпроГЕС» ніякого відношення не мали.

Договір про надання послуг по прибиранню снігу на автодорожньому переїзді по спорудам греблі філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» укладено 15 січня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_2 - не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП.

Окрім цього, на думку позивача оскаржена постанова носить поверхневий характер , в ній не вказано конкретну посаду та місце роботи позивача, не зазначено в чому саме полягали протиправні дії позивача, які порушення правил, норм та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху допущені позивачем.

У зв`язку з чим позивач просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 021394 від 09 січня 2024 року, винесену т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Афанасьєвим І.С. та провадження в адміністративній справі закрити. Стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Відзив на позовну заяву.

23 лютого 2024 року від представника ДПП надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача вказує, що постанова винесена у відповідності до вимог закону, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Доказом скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Також представник відповідача, вказав, що позивачем завищено та є неспівмірною заявлена сума правової допомоги, а також зазначена сума не підтверджена належними та допустимими доказами.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року позовна заява залишена без руху надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

05 лютого 2024 року на адресу суду надійшла заява, якою усунуто недоліки.

06 лютого 2024 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у відповідача оригінал постанови серії БАД № 021394 від 09 січня 2024 року.

Станом на 22 квітня 2024 року оригінал витребуваної постанови від відповідача на адресу суду не надійшов.

Судове засідання здійснюється в порядку, передбаченому статтею 263 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установлені судом фактичні обставини справи, позиція суду та нормативно правове обґрунтування

09 січня 2024 року, о 13 год. 40 хв., в місті Запоріжжі Дніпровський район, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою на греблі «Дніпровська ГЕС» не вжив своєчасних заходів щодо обробки проїзної частини ПОМ внаслідок чого утворилась ожеледиця, порушив норми ДСТУ 3587-2022 п. 6.4, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень.

Відповідно до Наказу начальника КП «ЕЛУАШ» № 39 від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 - начальника шляхово - експлуатаційної дільниці №1 КП «ЕЛУАШ» призначено відповідальною особою за належним утриманням та ремонтом доріг, які розташовані на території Дніпровського району міста Запоріжжя.

Відповідно до Рішення міської ради № 63 від 23.06.2010 року автодорожній переїзд по спорудах греблі «ДніпроГЕС» у м. Запоріжжя передано у сферу управління Міністерства палива та енергетики України.

Договір про надання послуг по прибиранню снігу на автодорожньому переїзді по спорудам греблі філії «Дніпровська ГЕС» між ПрАТ «Укргідроенерго» та КУ «Есплутаційне лінійне управління автомобільних шляхів» укладено 15 січня 2024 року.

15 січня 2024 року ПрАТ «Укргідроенерго» направило для виконання начальнику КП «ЕЛУАШ» договір №1/6-2024 від 15.01.2024 року про надання послуг з прибирання снігу на автодорожньому переїзді по спорудам греблі філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, яка передбачає відповідальність, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. При цьому, зазначена норма КУпАП передбачає спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення, а саме посадових осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 05.08.2019 по справі № 712/12830/16-а.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч зазначеному, відповідачем проігнорована ухвала суду від 06 лютого 2024 року в якій суд витребував оригінал постанови БАД № 021394 від 09 січня 2024 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості в повній мірі встановити обставини викладені в оскаржуваній постанові.

Як було встановлено судом, під час розгляду цієї справи, відповідачем не спростовано доводів позивача, щодо того, що станом на 09 січня 2024 року ОСОБА_1 був відповідальним за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Постанова БАД № 021394 від 09 січня 2024 року, в тій якості, яка надана суду, та відзив суб`єкта владних повноважень не містить посилань на докази, якими б підтверджувалося те, що ОСОБА_1 є посадовою особою, відповідальною за забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги.

Отже, відповідачем не доведено те, що у даному випадку позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція), при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колійчастих технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальто-бетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Додатком 2 до Інструкції, яким затверджено форму акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, передбачено проведення обстеження поліцейським у присутності представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання обстежуваної ділянки, та двох свідків.

Проте, в порушення вимог Інструкції у даному випадку не надано акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі на греблі філії «Дніпровська ГЕС», у зв`язку з не наданням відповідачем оригіналу постанови, суд позбавлений можливості встановити відповідність між вчиненим ОСОБА_1 адміністративного правопорушенням та актом обстеження вулично-шляхової мережі від 09 січня 2024 за адресою м. Запоріжжя, Дніпровський район, Каширське шосе наданого відвідачем, що тягне за собою недопустимість доказу, отриманого внаслідок такого обстеження, а саме акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09 січня 2024, відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України.

З огляду на викладене, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 15 січня 2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 18 січня 2024 року; детальний опис робіт від 18 січня 2024 року; квитанцію від 18 січня 2024 року, яка підтверджує сплату ОСОБА_1 адвокату Кальньому Д.С. послуг у розмірі 4000,00 грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру правої допомоги, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, тобто адвокат не брав участі в судових засіданнях, враховуючи, що справа не є складною, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат за надані послуги слід задовольнити частково, а саме в розмірі 3000 грн. Суд вважає, що зазначена сума буде відповідати критерію співмірності, розумності та дійсної вартості наданих послуг.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору та витрат на оплату послуг банку.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 021394 від 09 січня 2024 року, винесену т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Афанасьєвим Іваном Сергійовичем якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення суду складено 24 травня 2024 року.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва