Справа № 140/3353/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3353/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області від 30.01.2024 №47 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового підземного страхового стажу період роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням даного пільгового підземного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з дня звернення за перерахунком пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та 26.01.2024 звернувся із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням набутого стажу роботи у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці». Однак ГУ ПФУ в Черкаській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача, рішенням від 30.01.2024 №47 відмовило в перерахунку пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, не зарахувавши при цьому періоди роботи 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку зі відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач з таким рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області не погоджується, оскільки у відповідача-2 відсутні були підстави у відмові перерахунку пенсії та для не зарахування спірних періодів роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Позивач зауважив, що за вказаний період роботодавцем була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку нараховувалися страхові внески. Крім того, страхувальник (роботодавець) ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» щомісячно здійснювало відрахування страхових внесків із заробітної плати позивача та сплачувало страхові внески за нього, а сам факт відсутності за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу про сплату страхових внесків не може бути підставою для не зарахування цих періодів до страхового стажу під час перерахунку пенсії позивачу.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

У відзиві на позов відповідач-1 позовні вимоги не визнав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що позивач з 23.09.2021 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії за віком. 26.01.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням набутого стажу роботи у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці». За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Черкаській області, рішенням від 30.01.2024 №47 відмовило в перерахунку пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу з повним робочим днем під землею, не зарахувавши при цьому періоди роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку зі відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Вказав, що тривалість підземного пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 14 років 00 місяців 20 днів. Відповідач-1 зауважив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Натомість в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) інформація щодо сплати єдиного соціального внеску з 01.10.2021 по 31.03.2023 та з 01.04.2023 по 31.12.2023 відсутня. Поряд з тим відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи 15 років не дає підстав для застосування у його випадку норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву заперечив заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 з аналогічних підстав, що і відповідач-1. Вказав, що позивач 26.01.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Закону №1058-ІV. За принципом екстериторіальності виконавцем визначено ГУ ПФУ в Черкаській області, яке за результатом розгляду заяви позивача прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 30.01.2024 №47. За результатом розгляду наданих позивачем документів встановлено те, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV з 23.09.2021, тривалість підземного пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 14 років 00 місяців 20 днів, у тому числі: - пільговий стаж на підземних роботах за провідними професіями 11 років 05 місяців 14 днів; - підземні професії згідно Постанови №202 02 роки 07 місяців 06 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу позивачу відмовлено у проведені перерахунку пенсії з врахуванням періодів пільгового стажу за списком №1 та обчислення пенсії як особі, на яку поширюється дія Закону №345-VІ. Просив в задоволенні позову відмовити.

Інші заяви по суті справи та клопотання про її розгляд у судовому засіданні від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з 23.09.2021.

26.01.2023 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці».

Заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області, рішенням якого від 30.01.2024 №47 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи під землею.

Як слідує з вказаного рішення, тривалість підземного пільгового стажу ОСОБА_1 за розрахунком для визначення права становить 14 років 00 місяців 20 днів, у тому числі: - пільговий стаж на підземних роботах за провідними професіями 11 років 05 місяців 14 днів; - підземні професії згідно Постанови №202 02 роки 07 місяців 06 днів. Не зараховано до пільгового стажу з повним робочим днем під землею період роботи позивача з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля». Одночасно позивача інформовано, що у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового шахтарського стажу роботи (15 років) на нього не поширюються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Вважаючи таке рішення відповідача-2 протиправним, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з преамбулою Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами частин четвертої - шостої, дев`ятої, десятої статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно з частиною шостою статті 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, спір у цій справі між сторонами виник щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон №345-VI) та щодо не зарахування одночасно до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (через відсутність даних про сплату страхових внесків).

Статтею 1 Закону №345-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону №345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Верховний Суд у справах №345/4616/16 (постанова від 20.11.2018), №345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019), №345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019), №345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону №345-VI слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Як було встановлено судом, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком з 23.09.2021 та продовжував працювати.

З відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 судом щодо спірних періодів встановлено, що ОСОБА_1 з 06.09.2021 переведений машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», де працює і на цей час.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) вбачається, що період роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» не зараховані до страхового стажу позивача.

Разом з тим у Реєстрі застрахованих осіб відображені відомості про нарахування ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1 заробітної плати за вказаний період. Нарахування позивачу заробітної плати за цей період роботи підтверджується також довідкою про доходи від 14.03.2024 №254/9.1/01-19, виданою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (а. с. 19). Зі змісту цієї довідки слідує, що з нарахованої заробітної плати утримано внески до Пенсійного фонду; сплата єдиного внеску за спірний період мала місце щомісячно, починаючи з жовтня 2021 року по грудень 2023 року.

Отже, оскільки наявними у справі письмовими доказами підтверджується, що за період з жовтня 2021 року по грудень 2023 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу страхувальником нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказаний період роботи.

Також суд зазначає, що згідно з пунктами 2, 3, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У трудовій книжці позивача вказано про роботу позивача з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Крім того, довідкою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 25.01.2024 №15 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджується та обставина, що позивач з 06.09.2021 (спірний період з 01.10.2021) по 31.03.2023 виконував гірничі підземні роботи в шахті за професією, посадою машиніст гірничих виїмкових машин, та в період з 01.04.2023 по теперішній час (спірний період по 31.12.2023) виконував гірничі підземні роботи в шахті за професією, посадою прохідник, що передбачено Списком №1 (а. с. 16).

Таким чином, у відповідача-2 відсутні підстави не зараховувати до страхового і пільгового підземного стажу період роботи позивача з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами їхніх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача вказаного періоду роботи та про наявність у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням цього стажу.

При цьому стаж позивача на підземних роботах за Списком №1 з урахуванням безспірного пільгового стажу (14 років 00 місяців 20 днів) та з урахуванням періоду роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 31.12.2023, становить більше 15 років, тобто, умова для обрахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону №345-VI виконується. Фактично стаж на підземних роботах за період з 01.10.2021 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 31.12.2023 становить 2 роки 3 місяці.

Таким чином, з огляду на зміст заявлених позовних вимог, враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 30.01.2024 №47 про відмову у перерахунку пенсії є протиправним в частині не зарахування до страхового і пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

З огляду на встановлені у справі обставини та на підставі норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, у межах позовних вимог суд, виходячи з наданих статтею 245 КАС України повноважень, дійшов висновку, що позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Черкаській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового і пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру заявлених до ГУ ПФУ у Волинській області, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Черкаській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати до пільгового підземного страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даного пільгового підземного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», є саме ГУ ПФУ в Черкаській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову.

Натомість, ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (в разі її призначення/перерахунку).

При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після перерахунку пенсії позивачу, ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 30.01.2024 №47 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок пенсії пенсії з урахуванням даного пільгового страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 26.01.2024.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2019 (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22.11.2019 (справа №810/1502/18).

У заявленому адміністративному позові позивач просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.

Як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 13.03.2024, квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 22.03.2024 позивач сплатив адвокату Свередюк Ю.А. кошти в загальній сумі 7 000,00 грн на оплату правової допомоги, яка складається з написання позовної заяви 7 000,00 грн (а. с. 29 - 32).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на правову допомогу адвоката суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, така категорія адміністративних справ не вимагає від адвоката опрацювання значної кількості нормативних актів при підготовці позову.

Крім того, з даних автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що адвокатом Свередюк Ю.А. неодноразово подавались позови в інтересах шахтарів щодо їх пенсійного забезпечення, що вказує на те, що підготовка окремого позову не вимагає значних затрат часу.

Тому суд, виходячи із критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, вважає, що з огляду на зміст наданих послуг, кількість затраченого адвокатом часу, наявні підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу до 2 000,00 грн, а решту витрат повинен понести позивач.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, рішенням якого було відмовлено позивачу у перерахунку, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 22.03.2024 №2831-7116-2687-0929 та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 грн, всього 3211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ), Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області (18000, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Смілянська, 23, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області від 30.01.2024 №47 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.10.2021 по 31.03.2023 машиністом гірничих виїмкових машин у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», з 01.04.2023 по 31.12.2023 прохідником у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даного пільгового страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 26.01.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати у сумі 3211 (три тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський