Справа № 560/1149/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1149/24
РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби, відповідно до абзацу 4 підпункту г пункту 2 частини 4 cтатті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби, відповідно до абзацу 4 підпункту г пункту 2 частини 4 cтатті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позову вказує, що звернувся до відповідача із рапортом про звільнення за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", так як виникла необхідність постійного догляду за матір`ю. За результатам розгляду рапорту військова частина НОМЕР_1 відмовила у зв`язку з тим, що відсутній відповідний медичний висновок МСЕК, що підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за хворою. Вважає, що висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 24.07.2023 є висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, що слугує підставою для звільнення з військової служби. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки відповідач правом на подання відзиву не скористався, то відповідно до вимог частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 з 25.01.2023 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

17.08.2023 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із необхідністю нагляду за матір`ю. Долучив висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 24.07.2023 №132 за змістом якого ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі.

За результатам розгляду рапорту відповідач повернув без розгляду матеріали щодо звільнення у зв`язку з відсутністю медичного висновку медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, що підтверджує необхідність здійснення постійного догляду.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо розгляду рапорту, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) .

ВІжповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 N 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення N 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 233 Положення N 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд встановив, що одночасно з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII позивач подав, зокрема, Висновок Красилівського Центру первинної медико санітарної допомоги від 24.07.2023 №132 за формою №080-2/0, затвердженою Наказом МОЗ №407 від 09.03.2021, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, за змістом якого ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі, та рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 01.08.2023 №1322 про реєстрацію позивача помічником ОСОБА_2 , яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки.

Відповідно до пункту 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України "Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я" від 18.09.2020 N 2136, медичний висновок - це електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Форма Висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (№080-2/0), поданого позивачем до рапорту про звільнння з військовї служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» №407 від 09.03.2021, на виконання Закону України "Про соціальні послуги» та Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року N 859 (далі Порядок №859).

За змістом пункту 1 Порядку №859 цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є, зокрема: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися.

За визначененням статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» базові соціальні послуги - соціальні послуги, надання яких отримувачам соціальних послуг відповідно до цього Закону забезпечується Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, районними, районними у містах державними адміністраціями, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, а також виконавчими органами сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад і визнаних Кабінетом Міністрів України спроможними в порядку, встановленому законом. (далі - ради об`єднаних територіальних громад); соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Соціальні послуги надаються для досягнення таких цілей; 1) профілактика складних життєвих обставин; 2) подолання складних життєвих обставин; 3) мінімізація негативних наслідків складних життєвих обставин (частина 1 статті 2 Закону України «Про соціальні послуги»).

Отже, Порядок №859, прийнятий на виконання Закону України «Про соціальні послуги», яким затвержджена форма Висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (№080-2/0), поданого позивачем, не пощирюється на правовідносини щодо оцінки стану особи з метою встановлення потреби у її постійному догляді для цілей підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Зазначене підтверджується самим Висновком Красилівського Центру первинної медико санітарної допомоги від 24.07.2023 №132 за формою №080-2/0, у якому відсутній висновок комісії про визнання ОСОБА_2 такою, що потребує постійного догляду.

При цьому, суд вважає, що поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд",

У постанові від 21 лютого 2024 р. у справі N 120/1909/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі поняття "догляд вдома" є не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Таким чином, суд вважає, що подані позивачем Висновок Красилівського Центру первинної медико санітарної допомоги від 24.07.2023 №132 за формою №080-2/0, відповідно до якого ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі, та рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 01.08.2023 №1322 про зареєстрацію позивача помічником ОСОБА_2 , які не містять висновку ЛКК про необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 , не можуть слугувати підставою для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду цієї справи відповідач довів правомірність відмови щодо звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Тому, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук