Справа № 440/18122/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 р. Справа № 440/18122/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 16.02.24 по справі № 440/18122/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати у неповному обсязі додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.05.2022 по 09.06.2022 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у т.ч. за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу до іншого;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.05.2022 по 09.06.2022, виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу його участі у бойових діях, у т.ч. за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу до іншого, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_1 не в повному обсязі нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за час його лікування з 01.05.2022 по 09.06.2022 після отриманої 26.05.2022 вибухової травми, пов`язаної з виконанням військових обов`язків із захисту Батьківщини. Вважає, що така бездіяльність відповідача порушує права позивача на отримання в належному розмірі додаткової винагороди за час лікування відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168)

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 440/18122/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції, скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 440/18122/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за червень 2022 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ідентиф. код юридичної особи НОМЕР_2 ) та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), за червень 2022 року, виходячи з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, у тому числі за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з урахуванням раніше виплаченої суми 29500 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскільки додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 168, згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260) виплачується в поточному місяці за минулий, відповідач повинен був нарахувати та виплатити спірну винагороду позивачу за червень 2022 року у послідуючому місяці, тобто в липні 2022 року, однак протиправно не вчинив відповідних дій, що підтверджується відсутністю відповідного наказу командира Військової частини за липень 2022 року та відомостями про рух коштів по зарплатній карті ОСОБА_1 , за період з 01.02.2022 30.06.2022.

У зв`язку з тим, що одразу після лікування позивач вибув у відпустку, пов`язану з реабілітацією після поранення, що згідно з п. 1 Постанови № 168 передбачає продовження виплати надбавки 100000 грн до кінця місяця, вважає, що набув права на отримання додаткової винагороди за весь червень 2022 року, однак, на його картку 22.07.2022 за вказаний місяць зараховано додаткову винагороду лише в сумі 29500 грн, що мало наслідком недоотримання позивачем надбавки за червень 2022 року в сумі близько 70000 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 11.03.2020 призваний у Збройні Сили України за контрактом та зарахований до особового складу Військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_4 (а.с. 13, зі звороту).

У період з 11.03.2020 по 14.10.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

Довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 24.08.2022 № 8/1519 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено, що 26.05.2022 старший сержант ОСОБА_1 отримав вибухову травму у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини (а.с. 16).

Листом Командування Десантно-штурмових військ ЗС України від 22.02.2023 №117/2447 повідомлено, що організаційно-штатні заходи стосовно Військової частини НОМЕР_3 відбулись відповідно до Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.08.2022 № Д-174/ДСК; правонаступником Військової частини НОМЕР_3 визначено Військову частину НОМЕР_1 (а.с. 12).

Архівною довідкою від 15.06.2023 № 94/23, виданою Галузевим державним архівом Міністерва оборони України, повідомлено, що в архівних документах Військової частини НОМЕР_3 відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з травня по серпень 2022 року, зокрема, за травень та червень 2022 року зазначено про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі по 100000,00 грн щомісячно (а.с. 14).

Не погодившись з розміром отриманих вищевказаних виплат за період з 01.05.2022 по 09.06.2022, вважаючи його протиправно зменшеним відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за спірний період, суд першої інстанції виходив з наявності у справі письмових доказів, які у сукупності свідчать про отримання позивачем додаткової винагороди у належному розмірі за спірний період (з 01.05.2022 по 09.06.2022).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду переглядається в частині відмови у задоволенні позовних вимог за червень 2022 року), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини склалися внаслідок переконання позивача щодо виплати йому за червень 2022 року, як військовослужбовцю, який отримав поранення, додаткової винагороди у недостатньому обсязі.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє по теперішній час.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Пунктом 1 Постанови №168, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання абзацу 4 п. 1 Постанови № 168 (в редакції станом на 02.04.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, передбачено включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260, за змістом пункту 2 розділу І якого, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

За визначенням, наведеним у пункті 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 26.05.2022 № 136 старший сержант ОСОБА_1 з 26.05.2022 вибув з району виконання бойового завдання у м. Гуляйполе, Запорізької області до лікарняного закладу у м. Покровське, Дніпропетровської області (а.с. 15).

Витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 09.06.2022 № 150 підтверджено, що старший сержант ОСОБА_1 , 09.06.2022 прибув до пункту постійної дислокації с. Терентіїївка, Полтавської області з Комунального медичного підприємства Міська лікарня № 7 м. Запоріжжя після лікування та зі сніданку 09.06.2022 зарахований на котлове забезпечення при Військовій частині НОМЕР_3 (а.с. 15).

Підставою для видання вказаного наказу слугувала виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 3550 від 08.06.2022.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено перебування позивача на лікуванні, у зв`язку з отриманням вибухової травми з 26.05.2022 по 08.06.2022.

Позивачем не заперечуються обставини щодо виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, за травень місяць 2022 року, однак ОСОБА_1 вважає, що така винагорода йому належна і за весь червень 2022 року із виплатою у липні 2022 року, відповідно до приписів Порядку № 260.

Водночас, відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.12.2023 (а.с. 33-34), позивачу за червень 2022 нараховано дохід від Військової частини НОМЕР_3 у розмірі 128441,81 грн, а у липні 2022 року 58546,01 грн.

Випискою з банківського рахунку ОСОБА_1 підтверджено нарахування на банківську картку позивача у липні 2022 року сум у розмірі 28117,82 грн, 6425,06 грн, 29550,00 грн та 301,51 грн, що сукупно становить 64 394,39 грн. Водночас, позивач не заперечує факт отримання від Військової частини НОМЕР_3 додаткової винагороди у зв`язку з пораненням у липні 2022 року в розмірі 29 500 грн, який вважає недостатнім.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що період перебування позивача на лікуванні у червні 2022 року тривав з 01.06.2022 по 08.06.2022 (8 днів), а 09.06.2022 він вже прибув до постійного місця дислокації. Отже, з урахуванням вказаного строку колегія суддів вважає, що розмір додаткової грошової винагороди за червень 2022 року, яку позивач мав отримати дорівнює 26666,64 грн (100000 грн / 30 днів = 3333,33 грн на день; 3333,33 * 8 календарних днів = 26666,64 грн), що є меншою сумою ніж та, яка нарахована позивачу у липні місяці 2022 року. Вищенаведене спростовує твердження позивача про недотримання спірної допомоги за червень 2022 року.

За таких обставин, відсутні підстави для визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у неповному обсязі додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.06.2022 по 09.06.2022 з розрахунку на день пропорційно часу його участі у бойових діях, у т.ч. за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу до іншого.

Твердження апелянта про наявність підстав для виплати позивачу додаткової грошової винагороди за червень 2022 року саме у розмірі 100000 грн, у зв`язку з вибуттям у відпустку, пов`язану з реабілітацією після поранення, не підтверджені жодними належними доказами. Крім того, таке право, за змістом абз. 4 п. 1 Постанови № 168 передбачено для військовослужбовців, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Разом з цим, відповідно до довідки Військово - лікарської комісії № 387 від 30.01.2023, травма позивача кваліфікується, як легка, а тому, відпустка, пов`язана з реабілітацією у спірних правовідносинах не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за червень 2022 року з 09.06.2022 по 30.06.2022.

Наведене дає підстави стверджувати, що за період з 09.06.2022 по 30.06.2022 не існувало правових підстав для виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди, виходячи із розрахунку 100000 грн на місяць, пов`язаної з лікуванням після отриманої травми, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 по справі № 440/18122/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог за червень 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова