Справа № 140/2208/24
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2208/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення № 24 від 11.12.2023 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності; зобов`язання призначити пенсію по інвалідності з 07.12.2023, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи за 1990-1992 року в колгоспі« Чкалова».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи третьої категорії та з 06.09.2023 йому встановлена ІІІ група інвалідності, пов`язана з загальним захворюванням.

Вказав, що 07.12.2023 звернувся до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зазначає, що згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності її документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Київській області. Рішенням ГУ ПФУ у Київській області № 24 від 11.12.2023 позивачу відмовлено, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема, не зараховано до загального страхового стажу період роботи за 1990-1992 роки, оскільки по батькові заявника вказано неповністю в архівній довідці від 22.11.2023.

Вважаючи дії ГУ ПФУ у Київській області протиправними та такими, що порушують його конституційні права, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнала та просить відмовити у позові з огляду на наступне. Згідно статі 32 Закону України №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Вказала, станом на час подання заяви про призначення пенсії встановлено вік заявника 53 роки та загальний страховий стаж 10 років 9 місяців 9 днів.

Зазначила, що за доданими документами відповідачем 2 не зараховано період роботи в колгоспі за 1990-1992 роки, оскільки в архівній довідці від 22.11.2023 по батькові заявника зазначено не повністю.

Вважає рішення № 24 від 11.12.2023 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 правомірним, оскільки у останнього відсутній необхідний страховий стаж, а анкетні дані зазначені у архівній довідці від 22.11.2023 не відповідають паспортним даним позивача.

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Київській області позовні вимоги заперечила та просить відмовити у позові. Вказала, що на момент звернення щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не набув необхідного страхового стажу.

Зазначила, що згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Зауважила, що при аналізі долучених документів до заяви про призначення пенсії документів було встановлено, що анкетні дані зазначені у архівній довідці від 22.11.2023 не відповідають паспортним даним ОСОБА_1

заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 06.09.2023 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 344061.

07.12.2023 позивач звернувся до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

11.12.2023 рішенням ГУ ПФУ в Київській області № 24 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

ГУ ПФУ в Київській області не зараховано позивачу до загального страхового стажу період роботи за 1990-1992 роки, оскільки по батькові заявника вказано неповністю в архівній довідці від 22.11.2023.

Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, порушують гарантовані чинним законодавством України права, соціальні гарантії та інтереси, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Згідно із статтею 1 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтями 6, 7 Закону №1788 передбачено особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Київській області не зараховано ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи за 1990-1992 роки.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 (далі - Порядок № 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку № 637 ).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Із записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.01.1988 слідує, що:

- 25.01.1988 відповідно до протоколу №1 від 21.02.1989 позивача прийнято в колгосп «ім. Чкалова» (запис № 1);

- 25.01.1988 згідно протоколу №1 від 25.02.1989 ОСОБА_1 прийнятий на роботу трактористом в колгосп «ім. Чкалова» (запис № 1);

- 20.02.1992 відповідно до протоколу №1 від 20.02.1992 колгосп «ім. Чкалова» перейменовано на колгосп «Діброва» (запис № 2);

- 01.08.1998 протоколом № 9 від 26.10.2098 переведений на посаду бригадира тракторної бригади (запис № 2).

Також трудова книжка позивача містить записи щодо кількості відпрацьованих ним людино-днів в спірний період.

Разом з цим, до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Крім того, трудова зайнятість позивача в період з 01.01.1990 по 24.11.1992 в колгоспі «ім. Чкалова» (колгоспі «Діброва») підтверджується також архівними довідками №277, №225, № 54 від 22.11.2023, від 05.10.2023 та від 12.02.2024 відповідно, виданими ВК Вараської міської ради, які містять інформацію про кількість відпрацьованих позивачем людино-днів та розмір виплаченої йому заробітної праці в спірний період.

Водночас, не зазначення по батькові позивача у довідках не може бути підставою для не зарахування трудового стажу, оскільки це є надмірним формалізмом та вказана помилка не може нівелювати відомості довідок, позбавивши позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Суд зауважує, що відповідачами не надано доказів того, що позивач в період з 01.01.1990 по 24.11.1992 не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 25.01.1988 стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Також в матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження трудового стажу позивача.

Отже, доводи відповідача про те, що не зазначення в архівній довідці по батькові позивача мають наслідок не зарахування періоду роботи до страхового стажу визнаються судом безпідставними.

Таким чином, суд зазначає, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності були наявні усі підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «ім. Чкалова» (колгоспі «Діброва») за 1990-1992 роки, з огляду на що суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у призначенні пенсії позивачу, викладена у рішенні № 24 від 11.12.2023 є протиправною.

При цьому, на переконання суду, зобов`язати зарахувати періоди роботи до страхового стажу позивача необхідно саме ГУ ПФУ у Київській області, як належного відповідача за цією позовною вимогою, як орган, що вирішував питання призначення пенсії. Відтак, позовні вимоги до відповідача 2 ГУ ПФУ у Волинській області до задоволення не підлягають.

Аналогічна правова позиція про зобов`язання судом вчинення дій зобов`язального характеру саме того територіального органу Пенсійного фонду України по екстериторіальності, який приймав спірне рішення, визначена в постанові КАС ВС від 08.02.2024 в справі № 500/1216/23.

В частині доводів позивача про наявність достатніх підстав для призначення йому пенсії по інвалідності суд враховує, що відповідно до вимог процесуального закону суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення ОСОБА_1 спірної пенсії.

Разом з тим, наведених обставин та виконання всіх умов судом не встановлено, оскільки не надано довідки-розрахунку зарахованого пенсійним органом стажу, що робить неможливим визначити для суду достатні підстави для призначення пенсії. Оцінка правомірності відмови в призначенні пенсії стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у рішенні № 24 від 11.12.2023. Відтак, під час судового розгляду не є можливим встановити, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для призначення такої пенсії.

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення йому пенсії по інвалідності.

При повторному розгляді заяви позивача також в обов`язковому порядку повинні бути враховані відповідачем висновки цього судового рішення. Такі твердження відповідають вимогам ч.4 ст.245 КАС України.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.

З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області № 24 від 11.12.2023 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «ім. Чкалова» (колгоспі «Діброва») за 1990-1992 року та повторно розглянути заяву від 07.12.2023 про призначення пенсії.

Аналогічна позиція щодо зобов`язання повторно розглянути заяву по призначенню пенсії по інвалідності, зарахувавши спірний страховий сттаж, викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 260/5546/23.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 211,20 грн, сплачений квитанцією від 27.02.2024.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 24 від 11.12.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період його роботи в колгоспі «ім. Чкалова» (колгоспі «Діброва») з 01.01.1990 по24.11.1992 та повторно розглянути заяву від 07.12.2023 про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071; м. Київ, вул. Ярославська, 40; ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич