Справа № 300/2621/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2024 р. справа № 300/2621/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень та зобов`язання до вчинення дій, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії та рішення суду:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (далі відповідач, Івано-Франківський міський суд), в якому просив суд: визнати протиправним рішення голови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за результатами розгляду скарги; зобов`язати повторно розглянути скаргу позивача від 28.03.2024 з дотриманням Закону України Про звернення громадян та висновків суду, викладених у судовому рішенні по даній справі.
08.04.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 від 08.04.2024, згідно якої позивач просив суд збільшити позовні вимоги та виклав позовні вимоги в такій редакції: визнати протиправним рішення голови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за результатами розгляду скарги, зобов`язати повторно розглянути скаргу позивача від 28.03.2024 з дотриманням Закону України Про звернення громадян та висновків суду, викладених у судовому рішенні по даній справі; визнати протиправним рішення керівника апарату суду про відмову у наданні публічної інформації. В заяві від 08.04.2024 ОСОБА_1 додатково звернув увагу на постанову Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 380/7479/22, згідно якої навіть якщо робота певних сервісів тимчасово призупинена, суд має доступ до справи у паперовому вигляді, а тому може надати позивачу запитувані ним відомості без звернення до вказаних Реєстру та сервісів. Тому навіть у випадку, якщо би відповідач зазначив, що запитувані позивачем дані не були доступні у системі автоматичного документообігу суду, відповідач мав можливість надати доступ до запитуваної інформації з паперових матеріалів справи, яка знаходиться у його розпорядженні (а.с. 8).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків.
10.04.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору (а.с. 13-14).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024: відкрито провадження в адміністративній справі; визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
До відзиву від 13.05.2024 на позовну заяву Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області долучив копії звернень ОСОБА_1 та відповідей на них з підтвердженнями про їх надсилання.
14.05.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 13.05.2024, згідно якого позивач просив суд залишити без розгляду відзив відповідача на позовну заяву, оскільки такий відзив поданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області з порушенням вимог Цивільного процесуального кодексу України, з пропуском процесуальних строків та без належного надання суду доказу надсилання відзиву іншим сторонам по справі.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
26.03.2024 ОСОБА_1 подав до Івано-Франківського міського суду запит щодо доступу до публічної інформації, в якій позивач просив надати доступ до наступної інформації:
За результатами розгляду запиту від 26.03.2024, Івано-Франківський міський суд листом № 01-35/187/2024, за підписом керівника апарату В.Оліяра, повідомив ОСОБА_1 про спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження, та вказав, що подальший розгляд запиту в порядку та у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян». Про результати розгляду вказаного запиту ОСОБА_1 було повідомлено шляхом надіслання відповіді на електронну адресу позивача (а.с. 5).
28.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду зі скаргою про визнання протиправним рішення керівника апарату В.Оліяра щодо розгляду його запиту від 26.03.2024 про доступ до публічної інформації в порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» (а.с. 3).
Листом Івано-Франківського міського суду № 01-35/208/2024 від 04.04.2024, за підписом голови суду за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , проінформовано про відсутність порушень права скаржника на доступ до публічної інформації, та роз`яснено про розгляд звернення ОСОБА_1 в порядку та у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян». Про результати розгляду скарги ОСОБА_1 було повідомлено шляхом надіслання відповіді на електронну адресу позивача (а.с. 6).
Також 04.04.2024 запит ОСОБА_1 від 26.03.2024 розглянуто відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян». Так, листом Івано-Франківського міського суду №01-35/207/2024 від 04.04.2024 повідомлено позивача про процесуальний рух справ за його позовами. Відповідач зазначив, що оскільки Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області не було учасником під час судового провадження, а тому суд не надсилав йому копій відповідних ухвал. Додатково звернуто увагу на пункт 5 розділу І Наказу Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 про порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів у разі повернення судового збору. Про результати розгляду запиту ОСОБА_1 було повідомлено шляхом надіслання відповіді на електронну адресу позивача (а.с. 7).
Вважаючи протиправними дії керівника апарату суду про відмову у наданні публічної інформації та рішення голови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за результатами розгляду скарги, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Релевантні джерела права у справі:
Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Окрім цього, статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України Про доступ до публічної інформації (далі Закон № 2939-VI).
Частиною першою статті 1 Закону № 2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Метою Закону № 2939-VI є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону № 2939-VI).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2939-VI цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (частина перша статті 12 Закону № 2939-VI).
Розпорядниками інформації, згідно зі статтею 13 Закону № 2939-VI, 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2939-VI до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Частиною третьою статті 13 Закону № 2939-VI визначено, що на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, юридичних осіб публічного права з числа розпорядників інформації, визначених у пункті 5 частини першої цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині надання відповідної інформації за запитами.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Оформлення запитів на інформацію регламентовано статтею 19 Закону № 2939-VI:
1. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
2. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
3. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
4. Письмовий запит подається в довільній формі.
5. Запит на інформацію має містити:
1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
6. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.
7. У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.
Строк розгляду запитів на інформацію вищначений статтею 20 Закону № 2939-VI:
1. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
2. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
3. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
4. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відмова та відстрочка в задоволенні запиту на інформацію регламентована статтею 22 Закону № 2939-VI:
1. Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
2. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
3. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
4. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:
1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;
3) мотивовану підставу відмови;
4) порядок оскарження відмови;
5. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.
Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачене статтею 23 Закону № 2939-VI:
1. Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
2. Запитувач має право оскаржити:
1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;
2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;
3) ненадання відповіді на запит на інформацію;
4) надання недостовірної або неповної інформації;
5) несвоєчасне надання інформації;
6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;
7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
3. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР), який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 393/96-ВР законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.
Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено основні терміни, що вживаються в цьому Законі.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Сфера застосування цього Закону визначена статтею 12 Закону № 393/96-ВР, згідно якої дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про судоустрій і статус суддів", "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження", "Про адміністративну процедуру".
Якщо вирішення питань, порушених у заявах (клопотаннях) і скаргах громадян, належить до предмета регулювання Закону України "Про адміністративну процедуру", вони розглядаються в порядку, встановленому зазначеним Законом України.
Розгляд заяв (клопотань) регламентовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Розгляд скарг громадян регламентовано статтею 16 Закону № 393/96-ВР:

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Скарги на рішення загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств, акціонерних товариств, юридичних осіб, створених на основі колективної власності, а також на рішення вищих державних органів вирішуються в судовому порядку.

Громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. Скарга в інтересах неповнолітніх і недієздатних осіб подається їх законними представниками.

Скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність.

До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Особливості розгляду скарг громадян на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Особливості розгляду скарг громадян на реєстраційні дії, відмову в державній реєстрації, бездіяльність державного реєстратора визначаються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Права громадянина при розгляді заяви чи скарги визначені статтею 18 Закону № 393/96-ВР.

Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, визначені статтею 19 Закону № 393/96-ВР.

Так, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Суд виходить з таких мотивів при оцінці аргументів сторін та застосуванні норм права у спірних правовідносинах. Висновки суду:

З огляду на зміст запиту від 26.03.2024 щодо доступу до публічної інформації, в якій ОСОБА_1 просив Івано-Франківський міський суд надати доступ до наступної інформації:

1. Дати та спосіб вручення судового рішення Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області ухвали суду від 19.01.2024 року по справі №344/24149/23.

2. Дати та спосіб вручення судового рішення Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області ухвали суду від 19.01.2024 року по справі №344/24215/23 (а.с. 4).

За результатами розгляду запиту від 26.03.2024 Івано-Франківським міським судом листом від 27.03.2024 №01-35/187/2024 за підписом керівника апарату В.Оліяра повідомлено ОСОБА_1 про подальший розгляд запиту в порядку та у строки передбачені Законом України «Про звернення громадян» (а.с. 5).

ОСОБА_1 вважає, що запит від 26.03.2024 щодо доступу до публічної інформації відповідач був зобов`язаний розглянути відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Натомість відповідач стверджує, що запит позивача від 26.03.2024 щодо доступу до публічної інформації підлягав розгляду відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, ключовим питанням для вирішення цього спору між ОСОБА_1 та Івано-Франківським міським судом є з`ясування нормами якого Закону України мав керуватися відповідач під час розгляду запиту ОСОБА_1 від 26.03.2024 Закону України «Про доступ до публічної інформації» чи Закону України «Про звернення громадян». Так, першочергово необхідно встановити чи належить запитувана в запиті від 26.03.2024 інформація до публічної.

При вирішення вказаного питання, з огляду на обставини справи, суд виходив з такого.

Визначення поняття «публічна інформація» надано в частині перші статті 1 Закону № 2939-VI. Так, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

При застосуванні вказаної норми, суд вважає, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування згаданих норм матеріального права, викладеними в постанові від 02.02.2022 за результатом розгляду справи № 9901/390/21:

«… 52. Варто підкреслити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

53. Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

54. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

До того ж Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

55. Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації…».

Для правильного вирішення цього спору суд також взяв до уваги роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 № 10:

- щодо алгоритму дій для розпорядника інформації на випадок одержання запиту на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VI, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону № 393/96-ВР:

«…3.1. Судам потрібно мати на увазі, що Закон № 2939-VI передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом…

3.4. Статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині другій статті 2 Закону № 2939-VI.

Одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VI, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом № 393/96-ВР. При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону № 393/96-ВР.

У разі якщо запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VI, за своїм змістом поєднує предмет регулювання Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939-VI, то такий "запит-звернення" повинен розглядатися у відповідних частинах у строк та порядок, передбачені відповідними законами. При цьому розпорядник у п`ятиденний строк повинен відповісти по суті запиту, а також повідомити запитувача, що решта питань розглядатимуться як звернення згідно із Законом № 393/96-ВР…».

Щодо співвідношення норм Закону № 2939-VI та інших законів, зокрема, процесуальних, наведено в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 № 10:

«… 4.1. Процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України "Про доступ до судових рішень" особливостей.

Так само Закон України "Про виконавче провадження" регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) сторін виконавчого провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході виконавчого провадження.

Відтак положення Закону № 2939-VI не поширюються на доступ учасників відповідних процесів та сторін виконавчого провадження до викладеної інформації.

4.2. Звернення особи стосовно судового розгляду справи, у якій вона бере участь, належить адресувати до суду як суб`єкта процесуальних правовідносин на підставі процесуального законодавства, а не до суду (керівництва суду) як установи, який у разі отримання такого запиту повинен відмовити у його задоволенні, оскільки не володіє і не зобов`язаний володіти запитуваною інформацією (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Водночас за змістом статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України інформація про стан розгляду справ міститься в автоматизованій системі документообігу суду, користувачами якої є, у тому числі, працівники апарату суду. Тому запити про надання інформації про суд, який розглядає справу, сторін спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого можуть адресуватися до суду як установи. Зазначена інформація, відповідно до частини другої статті 11 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-сайті судової влади України, крім випадків, установлених законом.

4.3. Суди також повинні мати на увазі, що організаційне забезпечення роботи суду, у тому числі ведення судової статистики, вирішення кадрових питань, здійснення діловодства, забезпечення роботи автоматизованої системи документообігу в суді, узагальнення судової практики, є владними управлінськими функціями, а тому інформація стосовно реалізації цих функцій охоплюється поняттям публічної інформації і надається відповідно до Закону № 2939-VI…».

В спірному випадку, з огляду на зміст запиту від 26.03.2024 щодо доступу до публічної інформації, ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з метою отримання інформації про дату та час вручення Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області ухвал Івано-Франківського міського суду від 19.01.2024, тобто як учасник конкретних цивільних справ: № 344/24149/23 та № 344/24215/23, а тому така інформація не стосується організаційного забезпечення роботи суду, не є загальною інформацією, створеною внаслідок владних управлінських функцій.

Так, юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів визначає Цивільний процесуальний кодекс України, який встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Порядок вручення судового рішення регламентовано статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 272 Цивільного процесуального кодексу України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 272 Цивільного процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною дванадцятою статті 272 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може отримати в суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого судом будь-якої інстанції.

Так, в цивільних справах № 344/24149/23 та № 344/24215/23 сторонами були: ОСОБА_1 та релігійна громада «Українська церква християн віри Євангельської» міста Івано-Франківська Івано-Франківської області. Водночас, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області не було учасником цивільних справ № 344/24149/23, № 344/24215/23, а тому Івано-Франківський міський суд не направляв Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області копії ухвал від 19.01.2024 про повернення судового збору.

Окрім цього, судом враховано норми Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі Порядок № 787), для з`ясування питання про те, чи інформація про направлення у цивільних справах № 344/24149/23 та № 344/24215/23 ухвал суду Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області є публічною інформацією в розумінні Закону № 2939-VI, та чи є учасник цих цивільних справ (позивач) запитувачем цієї інформації згідно вказаного Закону.

Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 787:

«Повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню ...

Заява про повернення коштів з бюджету судового збору, за виключенням помилково зарахованого, складається із обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), і номера судового рішення та подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства із оригіналом або копією платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету, копією судового рішення, засвідченою належним чином».

Також для вирішення згаданого вище питання судом враховно подоження Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах затверджена наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17.10.2023 № 485, далі Інструкція), яка визначає загальні правила ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України, регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи.

Так, відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції:

вхідна кореспонденція - документи, а також судові справи й матеріали, що надходять до суду;

організаційно-розпорядча документація - уніфікована підсистема управлінської документації, що забезпечує організацію процесів управління та управлінської роботи в суді;

Згідно з пунгктом 5 розділу І Інструкції звернення громадян, що не підлягають розгляду відповідно до процесуального законодавства України, розглядаються в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". Діловодство за ними ведеться згідно з Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 № 348.

Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що порядок роботи в суді із запитами на отримання публічної інформації здійснюється відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції вимоги Інструкції не поширюються на процесуальні документи, порядок оформлення та розсилка яких регламентуються процесуальним законодавством України.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції канцелярія щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду в паперовій формі, а також в електронній формі, якщо вони надійшли в порядку, визначеному процесуальним законодавством, Положенням про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС.

Після отримання кореспонденції здійснюється попередній розгляд документів для відокремлення таких, що потребують обов`язкового розгляду керівництвом суду або структурними підрозділами апарату суду».

Таким чином, Інструкція розділяє порядок реєстрації та розгляду вхідної кореспонденції залежно від виду такої кореспонденції: звернення громадян; запити на отримання публічної інформації; процесуальні документи. Так, звернення громадян, що не підлягають розгляду відповідно до процесуального законодавства України, розглядаються в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".

Також судом враховано зміст Положення про забезпечення доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, затвердженому наказом керівника апарату вказаного суду від 27.09.2013 № 504, розміщеному за веб адресою: https://ifm.if.court.gov.ua/sud0907/polozh:

« 1.2. Визначення понять:

1) запит на інформацію це прохання особи чи групи осіб в усній, письмовій чи іншій формі надати публічну інформацію, що знаходиться у володінні Суду;

2) публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі здійснення Судом повноважень, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні Суду;

3) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, крім суб`єктів владних повноважень, об`єднання громадян без статусу юридичної особи;

4) звернення громадян викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги;

5) суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

6) відповідальна особа працівник суду, визначений керівництвом суду, шляхом накладення резолюції виконавцем за відповідним запитом.

1.3. Правове регулювання відносин, пов`язаних із забезпеченням доступу до публічної інформації, здійснюється відповідно до законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про судоустрій і статус суддів", "Про інформацію", "Про доступ до судових рішень", Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Кримінально-процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України.

1.4. Дія цього Положення не поширюється на надання інформації при здійсненні судочинства Судом, при виконанні судових рішень, на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян.

1.5. Дотримання встановленого порядку надання публічної інформації (опрацювання, систематизація, аналіз та контроль щодо задоволення запиту) про діяльність Суду забезпечують керівник апарату Суду, заступник керівника апарату Суду, відповідальні особи апарату Суду.

2.6. Надання публічної інформації про діяльність Суду запитувачам інформації на їх запит, а також розміщення вказаної інформації на веб-сайті Суду та інформаційному стенді забезпечують відповідальні особи апарату Суду за такими напрямами діяльності:

- інформацію довідкового характеру з Автоматизованої системи документообігу суду (далі - ДЗС); документів, що зберігаються в архіві Суду; про прийом громадян у Суді, а також про рух судових справ, день, час і місце та стан їх розгляду на поточну дату в усній формі (за телефоном) відповідальні особи канцелярії, а також архіваріус, секретарі судових засідань в межах своєї компетенції (або визначені керівництвом Суду особи);

- про рух судових справ, день, час і місце, стан їх розгляду на поточну дату в письмовій формі (за письмовими запитами) - відповідальні особи канцелярії, а також архіваріус, помічники суддів, секретарі судових засідань в межах своєї компетенції (або визначені керівництвом Суду особи);

- відомості з урахуванням вимог чинного законодавства України про захист персональних даних та про доступ до публічної інформації; про наявність вакансій, порядок і умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців четвертої-сьомої категорії керівник апарату Суду;

- про нормативно-правові засади діяльності Суду; висновки на проекти нормативно-правових актів, які стосуються судоустрою, судочинства та статусу суддів Суду, а також з питань, що стосуються систематизації законодавства, - керівник апарату Суду;

- про статистичні дані щодо здійснення судочинства Судом, відображені у звітах, матеріали аналізів судової статистики та узагальнень судової практики Суду консультант Суду або визначена керівництвом Суду відповідальна особа;

- про інформаційно-телекомунікаційні системи, бази даних Суду та функціонування ДЗС, про функціонування баз даних інформаційних комп`ютеризованих систем; про стан забезпечення інформаційно-технічними засобами залів судових засідань; про впровадження та забезпечення комп`ютерною технікою робочих місць суддів та працівників апарату Суду; про заходи забезпечення вдосконалення системи судового і загального діловодства та правової інформації, відомості щодо функціональних можливостей автоматизованої системи документообігу Суду керівник апарату суду; головний спеціаліст з інформаційних технологій або визначена керівництвом Суду відповідальна особа;

- про доступ до судових засідань у Суді судовий розпорядник; визначена керівництвом Суду відповідальна особа;

- про порядок акредитації представників ЗМІ, наповнення інформацією веб-сайту Суду, прийом громадян в Суді та інше - визначена керівництвом Суду відповідальна особа.

2.7. Надання публічної інформації здійснюється за підписом Голови суду, його заступника або керівника Апарату Суду або особи, яка його заміщує, відповідно до компетенції, визначеної Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

В спірному випадку, з огляду на зміст запиту від 26.03.2024 щодо доступу до публічної інформації, ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з метою отримання інформації про дату та час вручення Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області ухвал Івано-Франківського міського суду від 19.01.2024. Така інформація не відноситься до публічної інформації, оскільки не інформацією довідкового характер з автоматизованої системи документообігу суду, як вважає позивач в позовній заяві. Як встановлено судом, така інформація не створювалася відповідачем, а тому відсутня в автоматизованій системі документообігу суду, та не повинна була ним створюватися.

Згадана інформація щодо конкретної цивільної справи, в якій ОСОБА_1 мав статус позивача, та яка завершена розглядом, як правильно зазначив відповідач в цій адміністративній справі, підлягала розгляду за запитом від 26.03.2024 в порядку, передбачено Законом України «Про звернення громадян», про що відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 27.03.2024 № 01-35/187/2024.

Таким чином, отримавши запит від 26.03.2024 на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VI, проте за своїм змістом є зверненням відповідно до Закону № 393/96-ВР, відповідач діяв відповідно до встановленого законом алгоритму дій, а саме повідомив ОСОБА_1 у п`ятиденний строк про те, що запит позивача від 26.03.2024 буде розглядатися відповідно до Закону № 393/96-ВР.

Також при розгляді позову в цій частині, а саме позовної вимоги про визнання протиправності рішення керівника апарату суду про відмову в наданні публічної інформації, судом додатково враховано такі процесуальні обставини.

За змістом частини першої статті 2, частини першої статті 5 КАС України право на звернення до суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, та завдання адміністративного судочинства пов`язані між собою саме захистом порушеного права особи, яка звертається до суду із позовом.

Частиною першою статті 245 КАС України передбачено, що при розгляді спору щодо протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, суд повинен захистити порушене право позивача у спосіб скасування рішення індивідуального акт чи його окремих положень (пункт 2).

В спірному випадку, позивач просить суд лише визнати протиправним рішення керівника апарату суду про відмову в наданні публічної інформації. У цьому випадку констатація такого факту протиправності рішення, без його скасування судом, як це передбачено процесуальним законом, буде неефективним способом захисту порушеного права. Окрім цього, як зазначено судом вище, відповідач, надавши позивачу відповідь листом від 27.03.2024 № 01-35/187/2024, діяв на підставі та у спосіб, які встановлені законом.

Підсумовуючи, суд вважає, що в позові в цій частині вимог належить відмовити.

Щодо позову в частині правомірності рішення голови Івано-Франківського міського суду за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.03.2024, то суд вказує на таке.

Обґрунтування позовних вимог в цій частині позову ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду зводяться лише до того, що така скарга від 28.03.2024 не розглянута в порядку, встановленому Закону України Про звернення громадян.

Так, з огляду на зміст скарги позивача від 28.03.2024, скарга подана ОСОБА_1 в порядку реалізації передбаченого статтею 23 Закону № 2939-VI права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

Частиною першою статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону № 2939-VI запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Суд звертає увагу на те, що статтею 23 Закону № 2939-VI передбачено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, а саме: визначено суб`єктів, до яких можна оскаржувати рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, та підстави оскарження. Водночас статтею 23 Закону № 2939-VI не визначено процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до керівника розпорядника та порядок розгляду цим керівником розпорядника такої скарги.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що повідомивши ОСОБА_1 листом від 04.04.2024 № 01-35/208/2024 про результати розгляду скарги позивача від 28.03.2024, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законом № 2939-VI. Також в листі від 04.04.2024 за результатами розгляду скарги позивача від 28.03.2024, відповідач обґрунтовано виклав свої мотиви щодо згоди з рішенням керівника апарату, викладеним в листі від 27.03.2024 № 35/187/2024, та добросовісно роз`яснив про те, що відповідь на запит буде надана ОСОБА_1 в порядку та строки, які передбачені Законом «Про звернення громадян». Така скарга розглянута відповідачем без надмірного зволікання 04.04.2024, що з огляду на зміст та обсяг порушених питань, є розумним строком. Цього ж дня, тобто 04.04.2024 відповідач, в особі голови суду, також розглянув запит позивача від 26.03.2024 в порядку Закону України "Про звернення громадян", та надав ОСОБА_1 інформацію, яку він прохав надати у цьому запиті. Вказані обставин також свідчать про розсудливість та добросовісність дій відповідача щодо забезпечення права позивача на повну та достовірну інформацію згідно його звернення. З огляду на викладене, порушення процедурних прав позивача, на які він покликається, за умови не подання ним суду доказів того, що в разі їх реалізації, відповідачем у справі було б прийнято інше рішення, ніж те, що оспорюється в цій адміністративній справі, та не встановлення судом таких істотних обставин, враховуючи вчасний розгляд та отримання ОСОБА_1 повної інформації за його первинним запитом від 26.03.2024, не можуть бути підставою для висновку суду про скасування рішення відповідача від 04.04.2024 за результатами розгляду скарги позивача від 28.03.2024 та її повторний розгляд, оскільки завданням адміністративного судочинства є ефективний захист порушеного права позивача на інформацію, тобто який забезпечить отримання такої інформації, а не забезпечення дотримання суб`єктом владних повноважень процедури розгляду.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень та зобов`язання до вчинення дій.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень та зобов`язання до вчинення дій.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, , вулиця Грюнвальдська, 11, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.