Справа № 280/2745/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 травня 2024 року (11:00)Справа № 280/2745/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2024 №9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із податковим повідомленням-рішенням та із встановленим під час перевірки порушенням щодо не проведення розрахункової операції на повну суму покупки та не видачі фіскального чеку. Зазначає, що розрахункова операція була проведена на повну суму та покупцеві видано розрахунковий документ на продаж товару та на повернення товару/грошей, що підтверджується відповідними фіскальними чеками. Також вказує, що у зв`язку з проведенням розрахункових операцій продажу та повернення, було роздруковано та надано перевіряючим фіскальні чеки з наявними в них усіма обов`язковими реквізитами, у тому числі і адресою господарської одиниці. Фіскальні чеки були надані і до заперечення до акту перевірки, проте комісією ГУ ДПС у Дніпропетровській області, при розгляді заперечень на акт перевірки було проігноровано доводи ФОП ОСОБА_2 та залишено висновки акту фактичної перевірки без змін. Зазначає про відсутність порушення позивачем п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР. Також посилається на протиправності наказу про проведення перевірки з огляду на відсутність підстав для її проведення. Також зазначає, що акт фактичної перевірки був складений та вручений 01.02.2024, а з урахуванням строку протягом якого контролюючий орган зобов`язаний прийняти та надіслати податкове повідомлення-рішення платнику податків, останнім днем для прийняття податкового повідомлення-рішення є 22.02.2024. Проте, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято та направлено позивача 01.03.2024. Також зазначає, що примірник акту перевірки, який був наданий позивачу не має реєстраційного номеру та дати реєстрації, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки від 02.02.2024 №200/04/36/07/08/РРС)/. Також посилається на те, що відповідачем при направленні позивачу податкового повідомлення-рішення не було складено та надано розрахунок до податкового повідомлення-рішення. чим порушено п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України та пункту 11 розділу II «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

19.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 18668), в якому зазначає, що працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено розрахункову операцію в магазині позивача за придбання товару на загальну суму 30731,00 грн. Така операція проведена без використання зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій (далі - ПРРО) зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Після отримання готівкових коштів за проданий товар перевіряючим особам видано «Касовий чек від 23.01.2024 на загальну суму 30731,00 грн.», який не є фіскальним чеком, не містить обов`язкових реквізитів. Отже, особі, яка отримала товар, після отримання товарів не надано розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі. Після повернення товару директор ОСОБА_3 повернула фахівцям ГУ ДПС у Дніпропетровській області кошти та видала новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН . Проте, ці чеки не містять обов`язкового реквізиту - адреса об`єкту, мають іншу форму та різне розміщення реквізитів, що відрізняє їх від Х-звіту, який сформовано 23.01.2024 о 15:17:43, тобто в проміжку часу між новим чеком продажу та чеком повернення. Зазначені відмінності свідчать, що новий чек продажу, чек повернення та Х-звіт формувались на різних ПРРО.Новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН , не передавались позивачем до бази данних ДПС України, тобто не містяться в фіскальній пам`яті ПРРО та не є фіскальними чеками. Тому новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) та чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55) не можуть підтверджувати проведення розрахункових операцій за отримання та повернення товарів через РРО та є чеками невстановленої форми і змісту. Також зазначає, що перевіряючи особи були допущені до перевірки. Посилається на позицію Верховного Суду та зауважує, що для підставою для скасування податкових повідомлень-рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вказати на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. На думку відповідача, позовна заява не містить підтверджень впливу на законність та обґрунтованість оспорюваних ППР такою обставиною, як відсутність в наказі про проведення фактичної перевірки інформації про порушення позивачем законодавства, відповідно, не може бути підставою для визнання цих ППР протиправними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

На підставі ст. 19-1, ст. 20, пп.69.2-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.72.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст 80 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Дніпропетровскій області видано наказ №208-п від 23.01.2024 про проведення з 23 січня 2024 року тривалістю не більше 10 діб фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за період діяльності з 01.02.2021 по дату закінчення фактичної перевірки, щодо дотримання норм законодавства з питанб регулювання обігу готівки, порядку здійснення платиками податків розрахїуноквих операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівника (найманими особами) (а.с. 52).

На підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області №208-п від 23.01.2024 та направлень від 23.01.2024 № 392, 393 фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку позивача за вищевказаною адресою, за результатами якої складено та зареєстровано акт фактичної перевірки від 02.02.2024 №200/04-36-02-08/ (а.с.50-51).

За змістом вказаного акту, проведеною фактичною перевіркою встановлено порушення п. 1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, під час перевірки встановлено, що 23.01.2024 о 14-22 працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено розрахункову операцію в магазині за придбання товару на загальну суму 30731,00 грн, зокрема: «Золото Браслет Арт.7196/02/1/3; вага 7,2г; 1шт. за ціною 45713,00 грн; Знижка (46,00%) 21028,00грн; Акція (0,01%) 2,00 грн»; «Золото Перстень Арт.12478/02/1/76; вага 1,96г; 1шт. за ціною 12444,00 грн; Знижка (46,00%) 5724,00грн; Акція (10%) 672,00 грн»; «Упаковка Арт.Коробка бренд бант ЗВ (велика); 1шт. за ціною 0,01 грн»; «Упаковка Арт.Коробка бренд бант ЗВ (маленька); 1шт. за ціною 0,01 грн»; «Упаковка Арт.Пакет бренд ЗВ універсальний; 1шт. за ціною 0,01 грн». Розрахункову операцію на повну суму покупки ОСОБА_3 (директор магазину) провела без використання зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій (далі - ПРРО) зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Після отримання готівкових коштів за проданий товар ОСОБА_3 (директор магазину) видала перевіряючим «Касовий чек від 23.01.2024 на загальну суму 30731,00 грн», який не є фіскальним чеком, не містить обов`язкових реквізитів, встановлених Положенням про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350, (далі - Положення № 13). ОСОБА_3 23.01.2024 о 15:17:43 сформувала Х-звіт на ПРРО ФН , який містить перед назвою «Золотий Вік ювелірний виробник №1» наступні реквізити: назва суб`єкта: « ОСОБА_4 ФОП», назва об`єкта: «МАГАЗИН», адреса об`єкта: «УКРАЇНА ДНІПРО ВУЛ. ЯВОРНИЦЬКОГО ДМИТРА (КАРЛА МАРКСА), 49», фіскальний номер: «ФН » номер каси на об`єкті: «каса №1». Після повернення товару директор ОСОБА_3 повернула фахівцям ГУ ДПС у Дніпропетровській області кошти та видала новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН . Проте, ці чеки не містять обов`язкового реквізиту - адреса об`єкту, мають іншу форму та різне розміщення реквізитів, що відрізняє їх від Х-звіту, який сформовано 23.01.2024 о 15:17:43, тобто в проміжку часу між новим чеком продажу та чеком повернення. Новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН , не передавались позивачем до бази данних ДПС України, тобто не містяться в фіскальній пам`яті ПРРО та не є фіскальними чеками. Підтвердженням їх відсутності є скрін-шот екрана з інформацією по ПРРО ФН , яка передана позивачем до ДПС України, та яка містить чеки з іншими реквізитами та з іншим часом формування таких чеків. Новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) та чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55) не можуть підтверджувати проведення розрахункових операцій за отримання та повернення товарів через РРО та є чеками невстановленої форми і змісту.

На підставі акту перевірки від 02.02.2024 №200/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_2 , відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №9 від 01.03.2024, яким за порушення п. 1, 2, ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 76827,50 грн.(а.с.11).

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо підстав для проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Із змісту п.81.1 ст.81 ПК України слідує, що в наказі про проведення перевірки повинні зазначатися, серед іншого, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем призначено фактичну перевірку на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Із змісту цієї норми слідує, що вказана підстава, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Чинне законодавство не деталізує форму та шляхи отримання такої інформації, однак наголошує на тому, що така інформація повинна підтверджувати можливі порушення платником податків діючого законодавства.

За вказаною підставою контролюючий орган в наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

В той же час, у наказі «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 » № НОМЕР_3 від 23.01.2024 зазначено, що такий наказ видано на підставі ст. 19-1, ст. 20, пп.69.2-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.72.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст 80 Податкового кодексу України.

Жодних посилань на отримання будь-якої інформації, яка слугувала для призначення перевірки у наказі не наведено.

Суд також зауважує, що відповідачем у відзиві також не зазначено про наявність такої інформації.

Водночас, під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, в разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Згідно з встановленими судом фактичними обставинами справи посадові особи відповідача були допущені до проведення фактичної перевірки за місцем здійснення позивачем господарської діяльності; така перевірка була проведена; під час її проведення на вимогу фахівців позивач надавав необхідні документи.

Отже, формулювання підстав перевірки в наказі надавало об`єктивного розуміння того, що підставою для проведення перевірки є саме здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері здійснення платниками податків розрахункових операцій.

Також, зміст наказу про призначення перевірки не призвів таких порушень, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.

Щодо виявлених перевіркою порушень, за які відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані фінансові санкції, суд вказує про наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач посилається на факт проведення розрахункової операції без застосування РРО, без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, також відповідач зазначає, що після повернення товару директор ОСОБА_3 повернула фахівцям ГУ ДПС у Дніпропетровській області кошти та видала новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН . Проте, ці чеки не містять обов`язкового реквізиту - адреса об`єкту, мають іншу форму та різне розміщення реквізитів, що відрізняє їх від Х-звіту, який сформовано 23.01.2024 о 15:17:43, тобто в проміжку часу між новим чеком продажу та чеком повернення.

Суд зазначає, що розрахунковим документом, який підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 Закону України № 265/95-ВР).

Форма та зміст розрахункового документа передбачена п.2 розділу 2 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №3ВР-1 про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) затверджених наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350 (далі - Положення).

Згідно зі статтею 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З аналізу наведеної норми, слід дійти висновку, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) й утворює склад правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 № 500/6845/21 вирішував питання щодо наявності підстав для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР у разі виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання, який зареєстрований платником акцизного податку, факту роздрукування ним розрахункового документа з таким недоліком як відсутність у ньому літерного позначення акцизного податку, розміру його ставки та загальної суми акцизного податку у ціні товару.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

За змістом спірного податкового повідомлення-рішення судом встановлено, що позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених, зокрема, пунктами 1 та 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Водночас суд зазначає, що безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений в пункті 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

Так, суд зазначає, що розрахункова операція була проведена на повну суму, а саме 30731,00 грн, та покупцеві видано розрахунковий документ на продаж товару та на повернення товару/грошей, що підтверджують фіскальні чеки № від 23.01.2024 та №3 від 23.01.2024;

після контрольної закупки було роздруковано та надано перевіряючим фіскальні чеки № від 23.01.2024 та №3 від 23.01.2024 з наявними в них усіма обов`язковими реквізитами, у тому числі і адресою господарської одиниці ( АДРЕСА_2 ) (а.с.19-22)

Посилання відповідача на факт проведення розрахункової операції без застосування РРО, без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми не підтверджується жодними доказами.

Суд наголошує, що факт вчинення правопорушення має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях суб`єкта владних повноважень, який виступає від імені Держави.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в межах розгляду даної справи податковим органом не доведено факту порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Таким чином, у контролюючого органу відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, що передбачені п. 1 ст. 17 Закону України №265-ВР.

Водночас, судом з`ясовано, що відповідно до розрахунку фінансових санкцій контролюючим органом за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР, зміст порушення: не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції (30 731,00 грн.), застосовано відповідальність передбачену: п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, відповідальність: 150% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вчинене порушення 46096,50 грн. (30731,00 грн. х 150%).

Між тим, відповідачем не доведено суду, що позивач, протягом останнього календарного року притягувався до відповідальності за аналогічне правопорушення, а тому застосування до позивача санкції за допущене правопорушення у сфері РРО як за таке, що вчинено повторно є протиправним.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновки про порушення позивачем Закону №265/95-ВР, зроблені відповідачем в Акті фактичної перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, а спірне рішення контролюючого органу, прийняте відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ураховуючи вищевикладене у сукупності, у повній мірі оцінивши доводи та дослідивши надані докази, які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.03.2024 №9 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ДПС у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 01.03.2024 №9.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.05.2024.

Суддя Ю.В. Калашник