Справа № 591/3423/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 р.Справа № 591/3423/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2024 (суддя: Клименко Алла Яківна, м. Суми) по справі № 591/3423/24

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до ОСОБА_1

про продовження строку затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі по тексту позивач, УДМС України в Сумській області) звернулось до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить суд продовжити строк затримання громадянину російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на 6 (шість) місяців.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2023 працівниками УДМС у Сумській області виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , який порушив правила перебування в Україні. Проведеними перевірками встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, підтвердженням чого є копія паспорта 03 05 639698 та довідка про особу, яка незаконно перебуває на території України.

За інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), встановлено, що відомості про перетин відповідачем державного кордону відсутні (інформація наявна за останні 5 років).

За результатами перевірки, проведеної за наявними обліками територіальних органів ДМС та відомчої інформаційної системи «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ЄІАС УМП, установлено, що відповідач на території України зареєстрованим не значиться, громадянства не набував, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався.

Вказує, що підстав для подальшого законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ОСОБА_1 не має.

Жодних дій щодо легалізації свого перебування на території України ОСОБА_1 не здійснював. Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України у Сумській області щодо продовження терміну перебування чи з інших питань перебування на території України не звертався. З заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту також не звертався.

Зазначає, що відповідач, перебуваючи без документів на право проживання в Україні, перевищив дозволений термін перебування іноземця, який на той момент був громадянином держави з безвізовим порядком в`їзду 90 днів протягом 180 днів.

11.10.2023 стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ №001472 за ч. 2 ст. 203 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

11.10.2023 рішенням Зарічного районного суду м. Суми відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців.

12.10.2023 відповідач був поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України.

16.10.2023 УДМС у Сумській області направлено лист №5901.10-7105/59.3-23 до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням сприяти у отриманні документів на його повернення до країни походження.

17.10.2023 позивачем отримано відповідь від МЗС України №71/17-524/2-123991 від 17.10.2023, відповідно до якої МЗС повідомлено про припинення діяльності дипломатичних установ держави-агресора на території України, також представлення інтересів рф дипломатичними представництвами третіх держав в Україні не здійснюється.

29.03.2024 листом №4877.5/402-24 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що ОСОБА_1 не має бажання повертатись у країну походження.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2024 по справі № 591/3423/24 адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області задоволено.

Продовжено строк затримання громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців, починаючи з 08 квітня 2024 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2024 по справі № 591/3423/24 скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в даному випадку позивачем не вжито заходів, необхідних для ідентифікації відповідача та закінчення процедури видворення його за межі території України ні до країни походження, ні до будь-якої іншої країни.

Вказує, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, можливо лише за їх наявності. Відтак, за відсутності таких підстав, вважає рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2023 року у справі №591/9053/23 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження терміну затримання іноземця громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення встановлено, що громадянин рф ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України.

16.10.2023 УДМС у Сумській області направлено лист №5901.10-7105/59.3-23 до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням сприяти у отриманні документів на його повернення до країни походження.

17.10.2023 позивачем отримано відповідь від МЗС України №71/17-524/2-123991 від 17.10.2023, відповідно до якої МЗС повідомлено про припинення діяльності дипломатичних установ держави-агресора на території України, також представлення інтересів рф дипломатичними представництвами третіх держав в Україні не здійснюється.

29.03.2024 листом №4877.5/402-24 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що ОСОБА_1 не має бажання повертатись у країну походження.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2023 року у справі №591/9053/23 позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 задоволено. Затримано ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, але на строк не більше шести місяців (а.с.6-7).

Позивач зазначає, що на даний час особу ОСОБА_1 не ідентифіковано, оскільки відсутні документи, які б надавали право перетину кордону, а тому Управління Державної міграційної служби України в Сумській області звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Частиною першою ст. 26 зазначеного Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про порушення відповідачем законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, що виражається в знаходженні на території України з порушенням строку тимчасового перебування на території України.

Колегія суддів зазначає, що особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно з ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що продовження строку затримання застосовується адміністративним судом виключно у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №743/1263/17, від 17.01.2019 у справі №743/1240/17, від 21.01.2021 у справі №743/1046/20.

Отже, на день звернення до суду особу громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не ідентифіковано, оскільки відсутні документи, які б давали право перетину кордону. Інформація з країни громадянської належності не отримана, тому неможливо забезпечити примусове видворення.

Колегія суддів зазначає, що відсутність у ОСОБА_1 документів, які б давали право перетину державного кордону, унеможливлює застосування відносно нього менш судового заходу, визначеного ст. 289 КАС України, аніж затримання та поміщення до ПТПІ та продовження його перебування в ПТПІ.

Враховуючи, що на час розгляду справи відсутня будь-яка інформація з країни громадянської належності відповідача, необхідна для ідентифікації особи, що унеможливлює забезпечити примусове видворення, наявні підстави для продовження строку перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців.

Обґрунтованих доводів на спростування заявленого позову відповідачем не наведено.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ливада проти України" (від 26 червня 2014 року), проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі "Амюр проти Франції" (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі "Дугуз проти Греції" (рішення від 6 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2024 по справі № 591/3423/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова