Справа № 140/3065/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3065/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, ОСОБА_2 , в інтересах позивача, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернулась із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди позивачу у збільшеному до 100 000 гривень розмірі за період з 06.05.2023 по 01.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової грошової винагороди позивачу у збільшеному до 100 000 гривень розмірі за період з 06.05.2023 по 01.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був призваний до військової служби під час загальної мобілізації у зв`язку із введенням військового стану в України з 24.02.2022 та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , на посаді бойового медика 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 .

Під час виконання бойового завдання в населеному пункті Бахмут Донецької області 28.04.2023 близько 13:30 год, під час артилерійського та танкового обстрілу позиції 1 стрілецької роти, ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки і правого передпліччя. Вважає, шо вказане бойове поранення відноситься до тяжкого та пов`язане із захистом Батьківщини.

Зазначає, що 28.04.2023 позивачу надана перша медична допомога у медичному пункті Часів Яр НОМЕР_2 , в подальшому, з 29.04.2023 по 05.05.2023, перебував на лікуванні у медичній частині військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повідомив, що з 04.05.2023 ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я строком на 30 календарних днів, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №626 від 04.05.2023.

Позивач 02.12.2023 подав рапорт про нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 06.05.2023 по 01.06.2023, однак відповідач листом № 3549 від 11.12.2023 повідомив, що з 06.05.2023 по 01.06.2023 ОСОБА_1 не була нарахована додаткова винагорода на підставі відсутності в довідці військово-лікарської комісії № 626 від 04.05.2023 класифікації травми.

Звертає увагу суду, що довідки військово-лікарської комісії підтверджують, що класифікація отриманої травми відноситься до тяжкої та, відповідно, вважає бездіяльність відповідача, щодо невиплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн за період з 06.05.2023 по 01.06.2023, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», протиправною та просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-3).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін відповідно до статті 262 КАС України (арк. спр. 18).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що по закінченню лікування позивач пройшов військово-лікарську комісію при вказаному медичному закладі, за результатами проведеного огляду комісією встановлено діагноз та винесено постанову, що підтверджується довідкою про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) від 04 травня 2023 року № 626.

Однак, у вказаній довідці, на думку відповідача, комісія не зазначила ступінь тяжкості отриманого поранення під час участі ОСОБА_1 у бойових діях щодо забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з врахуванням викладених у відзиві заперечень (арк. спр. 21-23).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 був призваний до військової служби під час загальної мобілізації у зв`язку із введенням військового стану в України з 24.02.2022 та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , на посаді бойового медика 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , даний факт сторонами не заперечується та підтверджується довідкою відповідача від 13.06.2023 №559 (арк. спр. 14).

Як слідує з первинної медичної картки, 28.04.2023 близько 13:30 год позивач отримав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки і правого передпліччя (арк. спр. 7).

Сторони повідомили, що дане поранення військовослужбовець отримав під час виконання бойового завдання в населеному пункті Бахмут Донецької області у зв`язку із артилерійськими та танковими обстрілом позиції 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 .

У подальшому, в період з 29.04.2023 по 05.05.2023, позивач перебував на лікуванні у медичній частині військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 (зворот арк. спр. 7-8).

Довідка військово-лікарської комісії від 04.05.2023 №626 підтверджує, що поранення пов`язане із проходженням військової служби та ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів (арк. спр. 9).

У зв`язку із наведеним позивач, з 02.06.2023 по 13.07.2023, перебував на лікуванні у КП «Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2094 від 26.06.2023 та № 2094 від 13.07.2023 (зворот арк. спр. 9-11).

Як убачається із довідок військово-лікарської комісії №19072 від 10.10.2023, № 13376 від 21.07.2023 та №26047 від 24.08.2023 класифікація отриманої травми відноситься до тяжкої (зворот арк. спр. 11-12).

Також, довідка в/ч НОМЕР_1 від 13.06.2023 №558 підтверджує, що ОСОБА_1 в період з 20.07.2022 по 16.11.2022, з 26.11.2022 по 31.12.2022, з 14.04.2023 по 28.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у населеному пункті Білогриве Сумської області, населеному пункті Костянтинівка та населеному пункті Бахмут Донецької Області (зворот арк. спр. 13).

Відповідач листом від 11.12.2023 №3549 у відповідь на рапорт позивача від 02.12.2023 №3647 повідомлено, що з 06.05.2023 по 01.06.2023 ОСОБА_1 не було нараховано додаткової винагороди, у зв`язку із відсутністю в Довідці військово-лікарської комісії №626 від 04.05.2023 класифікації травми (арк. спр. 6).

Вважаючи дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із перебуванням у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранень/травм, пов`язаних з участю в бойових діях для забезпечення оборони, захисту Батьківщини протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100 000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають військово-лікарська комісія. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100 000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100 000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком військово-лікарської комісії (далі ВЛК).

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом в пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: Потребує: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

Згідно із підпунктом а пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Як встановлено судом, з 28.04.2023 під час виконання бойових завдань (службових обов`язків), захищаючи Батьківщину в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок обстрілу, позивач вогнепальне осколкове поранення правої гомілки і правого передпліччя.

При цьому, матеріалами справи, зокрема, виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1415 від 05.05.2023, підтверджено, що ОСОБА_1 з 29.04.2023 по 05.05.2023 перебував на лікуванні у медичній частині.

Також, беззаперечним є факт перебування військовослужбовця в період 04.05.2023 у відпустці за станом здоров`я строком на 30 календарних днів після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що довідко ВЛК від 04.05.2023 №626 не передбачена ступінь тяжкості отриманого поранення під час участі ОСОБА_1 у бойових діях щодо забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, у зв`язку із тим, що тяжкість такого поранення неодноразова зазначена у довідках ВЛК, а саме: №19072 від 10.10.2023, №13376 від 21.07.2023 та №26047 від 24.08.2023.

На переконання суду, зважаючи на характер травми, викладеної у довідках ВЛК, позивач має беззаперечне право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, як такий, що перебував у відпустці після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії в період у період з 06.05.2023 по 01.06.2023.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності вчинення своїх дій.

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суду слід зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета визначена в статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При вирішенні даної справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 гривень у відповідності до Постанови №168 за період з 06.05.2023 по 01.06.2023 включно з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому їх розподіл чи повернення судом не вирішується.

Керуючись статтею 72-77, 90, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме з 06 травня 2023 року по 01 червня 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме з 06 травня 2023 року по 01 червня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович