Справа № 536/824/24
Суддя: Река А. С.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/824/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену 19 березня 2024 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП поліцейським взводу № 2 роти №2 Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Єрохіною Софією Ярославівною серії БАВ № 247916; стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що поліцейським взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Єрохіною Софією Ярославівною винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 19.03.2024 серії БАВ №247916 за ч.5 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що він керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки та на вимогу не пред`явив документи, зазначені в п.2.1 ПДР України, а саме посвідчення на право керування транспортним засобом відповідно категорії, чим порушив п.2.3.6 ПДР України. Зазначає, що в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він скоїв адміністративні правопорушення, передбачені: ч.5 ст.121 КУпАП «Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами», яка передбачає накладення штрафу в розмірі 510 грн.; ч.1 ст.126 КУпАП «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування ...», яке передбачає накладення штрафу в розмірі 425 грн. З урахуванням ст.36 КУпАП стягнення накладено у розмірі 510 грн. за більше серйозне із перелічених правопорушень - ч.5 ст.121 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме під час руху він був пристебнутий ременями безпеки; відсутні жодні фото чи відео або інші докази зазначеного правопорушення; постанова винесена неуповноваженою особою, оскільки роз`яснював ймовірне порушення та весь час спілкувався з ним по суті справи один поліцейський (чоловік), а постанову виніс зовсім інший поліцейський (жінка), яка весь час перебувала осторонь.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки поліцейськими в межах наданих їм Законом повноважень було виявлено транспортний засіб ЗАЗ SENS T13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача, який під час руху на автомобілі, обладнаному засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, що є порушенням п.п.2.3 «в» ПДР України та правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 247916 від 19.03.2024 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 08.05.2024 позивач ОСОБА_1 пояснив, що 19 березня 2024 року його неправомірно зупинили працівники поліції, оскільки їм здалося, що він не пропустив пішоходів. Під час керування транспортним засобом він був пристебнутий ременем безпеки. Після зупинки працівниками поліції він пред`явив їм власне посвідчення водія, тримаючи його в руках, після чого сховав його до кишені, що не сподобалось працівникам поліції, через що відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення. Йому на місці зупинки працівники поліції показали відео, де він начебто не пропустив пішоходів, але під час перегляду відеозапису було встановлено, що пішоходів він пропустив. Просив задовольнити заявлені позовні вимоги. В судове засідання, призначене на 27 травня 2024 року позивач не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Кололмієць О.Ю. в судовому засіданні 08 травня 2024 року просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю. Зазначила, що на оглянутому під час розгляду справи відеозаписі позивач не заперечував той факт, що не був пристебнутий під час руху ременем безпеки, а також поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було показано особі, яка притягається до адміністративної відповідальності відеозапис, на якому зафіксовано факт правопорушення, проте цей запис на даний час не зберігся.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 247916 від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 5 за ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку з тим, що він 19 березня 2024 року, приблизно о 12 год. 29 хв., керував транспортним засобом ЗАЗ SENS T13110, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Соборній, буд.16/9 в м. Кременчук, обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив п.п.2.3 «в» ПДР України, та на вимогу поліцейського не пред`явив документи, зазначені в п.2.1, а саме посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб у спосіб, який дає можливість зафіксувати або прочитати дані, що містяться у відповідних документах, чим порушив п.п.2.4 «а» ПДР України. Відносно ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у розмірі 510 грн. (а.с. 40).

В частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, позивач постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 247916 від 19 березня 2024 року не оскаржує.

Пунктом 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідно до норм КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З відеозапису, долученого до відзиву відповідачем Департаментом патрульної поліцаї (а.с.37) вбачається, що транспортний засіб темного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 знаходиться в нерухомому стані біля правого краю проїзної частини (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:31:04»). Особа чоловічої статі заперечує факт порушення ним вимог ПДР України під час керування транспортним засобом (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:31:49»). Поліцейський повідомляє особі про порушення вимог ПДР України в частині порушення правил користування ременем безпеки (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:36:08»). На зауваження поліцейського щодо невикористання пасків безпеки особа повідомляє «в мене пасок був натягнутий, я тільки виїхав і вдягнув» (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:36:45»). Особа пояснює, що ним під час руху використовувався пасок безпеки (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:40:06»). Особа відмовляється надавати документи на право керування транспортним засобом працівнику поліції (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:40:28»). Особа повідомляє працівнику поліції, що він був пристебнутий ременем безпеки під час керування транспортним засобом (дата та час згідно відеозапису «19/03/2024 12:40:43»). Подальшим відеозаписом зафіксовано розгляд справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що 19 березня 2024 року, приблизно о 12 год. 29 хв. під час керування транспортним засобом ЗАЗ SENS T13110, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Соборній, буд.16/9 в м. Кременчук, обладнаним засобами пасивної безпеки, ОСОБА_1 не був пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п.п.2.3 «в» ПДР України.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач вказані вимоги законодавства не виконав, відповідачем, а саме Департаментом патрульної поліції, суду не надано.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року (справа №127/163/17-а, адміністративне провадження № К/9901/33394/18).

Отже, відповідач, а саме Департамент патрульної поліції, не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та судом не встановлено обставин, які б достеменно підтверджували вчинення позивачем порушення вимог п.п.2.3 «в» ПДР України.

Згідно частини 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому суд вважає належним способом захисту порушених прав позивача скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 247916 від 19.03.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі в цій частині. В іншій частині постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 247916 від 19.03.2024 притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, яка позивачем не оскаржується, змінити захід стягнення в межах, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, виключивши посилання на норми ст. 36 КУпАП, застосувавши відносно ОСОБА_1 стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Також, приймаючи до уваги вимоги ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.6, 9, 10, 90, 132, 134, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 247916 від 19.03.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі в цій частині.

В іншій частині постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 247916 від 19.03.2024 притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП змінити захід стягнення в межах, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, виключивши посилання на норми ст. 36 КУпАП, застосувавши стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СуддяА. С. Река