Справа № 484/2483/24
Суддя: Паньков Д. А.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/2483/24
Провадження № 2-а/484/27/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про ввизнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

09.05.2024 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (далі по тексту позивач) отримано копію постанови Головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою па наземному транспорті Соколюка Любомира Миколайовича серії АА №00018894 від 22.04.2024 року, в якій позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення п. 22.5 ПДР перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,47 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Відповідно до вказаної постанови серії АА №00018894 від 22,04.2024 року, «15.04.2024 року о 0 год. 54 хв. за адресою М-21, км.192+000 Житомирська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGA 28.480 ДН3 НОМЕР_2 причіп ДНЗ НОМЕР_3 , власником якого є позивач, яким допущено рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22,5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,47 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон» та накладено па позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Дійсно позивач є власником вказаного транспортного засобу та надавала послугу транспортного перевезення вантажу (кукурудзи), що підтверджується товарно-транспортною накладною віл 14.04.2024 року, відповідно до якого вказаний транспортний засіб був завантажений кукурудзою насипом, місце завантаження Рівненська область, м. Здолбунів. Під час зважування власником вантажу було завантажено товару у загальній кількості 26860 кг (Нетто), 44180кг (брутто), 17320кг ( тара) що підтверджується виписаною ТТН від 14.04.2024 року №350.

Транспортний засіб виїхав після завантаження ввечері приблизно о 22 годині до місця розвантаження у м. Ізмаїл Одеської області. Маршрут руху транспортного засобу проходив через Житомирську область та Вінницьку область. 15.04.2024 року о 0 год. 54 хв. належний їй транспортний засіб проїхав відмітку автодороги М-21 км.192+000 у Житомирській області, де на стаціонарному посту габаритного вагового контролю було встановлено факт перевищення вагових показників, за результатами якого винесено вищевказану постанову серії АА №00018894 від 22.04.2024 року.

Позивачем не заперечується можливі відхилення вагових показників, хоча документи первинного обліку (ТТН) та проведене зважування на автомобільних вагах за місцем навантаження та місцем розвантаження зазначили відсутність перевищення норми навантаження, передбачені п.22.5 ПДР.

Однак, у Постанові серії АА №00018894 віл 22.04.2024 року вказано що фактична загальна вага транспортного засобу склала 43470 кг., а перевищення дозволеної ваги, в порушення п.22.5 ПДР склало 8,675% (3,47 тон).

При складанні та винесенні вказаної постанови не враховано, що причіп ДНЗ ВЕ2572ХF є контейнеровозом, а для вказаною виду транспортного засобу дозволено навантаження загальної ваги 44 тони. У зв`язку з чим, на думку позивача, фактично не було допущено порушення ПДР у вигляді перевищення загальної маси транспортного засобу.

Позивач вказує, що з метою недопущення збільшення штрафу, 02.05.2024 року нею було сплачено штраф за Постановою серії АА №00018894 віл 22.04.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією з відміткою відділення банку. Позивач не згодна із вказаною постановою та вважає її незаконною, хоча і сплатила штраф, що не обмеує її права па оскарження Постанови серії АА №00018894 від 22.04.2024 року.

В подальшому, той самий транспортний засіб MAN TGA 28.480 ДНЗ НОМЕР_2 причіп ДНЗ НОМЕР_4 , власником якого є позивач, з вантажем, завантаженим у м. Здолбунів Рівненської області продовжував рух через Вінницьку область у напрямку м. Ізмаїл Одеської обласні, та о 06 год. 29 хв. за адресою Вінницька обл. М 21 км. 247+432 було зафіксовано рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22,5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу па 5,75% (2,3 тони) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон» та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. відповідно до постанови серії АА №00018895 (далі - оскаржувана Постанова).

30.04.2024 року позивачем отримано копію постанови старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни серії АА №00018895 від 22.04.2024 року, в якій позивача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення п. 22.5 ПДР перевищення загальної маси транспортного засобу па 5,75% (2,3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії АА №00018895 від 22.04.2024 року, 15.04.2024 року о 6 гол. 29.хв. за адресою М-21, км.247+432 Вінницька обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGA 28.480 ДНЗ НОМЕР_2 причіп ДНЗ BE2572XF, власником якого є позивач, яким допущено рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22,5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон» та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Однак, пунктом 22.5 ПДР встановлено обмеження руху транспорту із загальною масою транспортного засобу контейнеровозів встановлено не 40 тон, а 44 тони, що не прийнято до уваги при складанні оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що причіп ДПЗ BE2572XF є контейнеровозом, про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, то гранична вага, яку можна перевозити вказаним транспортним засобом є 44 тони.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивачем допущено перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. При цьому абсолютні граничні вагові показники від яких відраховано перевищення у 5.75% не зазначено. Якщо фактична вага транспортного засобу перевищена на 5,75% від 40 тон, тобто вага транспортного засобу склала 42300кг, що в межах допустимого, враховуючи те, що перевезення здійснювалось контейнеровозом, та граничний допустимий ваговий показник складає 44 тони.

В оскаржуваній постанові зазначено виміряну з урахуванням похибки загальну вагу транспортного засобу, яка склала 42300кг, а враховуючи що транспортний засіб є контейнеровозом - дозволена вага згідно п.22.5 ПДР складає 44 тони.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях у зв`язку відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення у вигляді допущення перенавантаження більш ніж передбачено п.22.5 ПДР - 44 тони.

Копію оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності направлено від імені Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту відповідач, Укртрансбезпека) рекомендованим листом 23.04.2024 року та отримано позивачем 30.04.2024 року.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем не надано доказів того, що «відповідальну особу» було попереджено про подальшу заборону руху.

Транспортний засіб позивача не був затриманий та продовжив свій рух, що призвело до повторного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те ж порушення.

Також, позивач вважає, що відповідачем не надано жодних доказів дотримання передбаченої законом процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

Крім того, при складанні оскаржуваної постанови не враховано, що позивача вже притягнуто до відповідальності за вказане правопорушення, а повторно зафіксоване правопорушення є фіксацією триваючого правопорушення, яке не було припинено.

Вказані обставили слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На підставі ст.ст. 262-263 КАС України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача, Державної служби України з безпеки на транспорті, в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити вказуючи, що твердження позивача не відповідають дійсності, а вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Так, під час руху транспортного засобу позивача технічним засобом в автоматичному режимі було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, про що уповноваженою особою складено постанову та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності. Перевищеннях нормативних параметрів було встановлено із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищували нормативно вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. В даному випадку позивачем здійснено порушення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальну масу транспортного засобу перевищено на 5.75 %. Крім того, позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом та не здійснював перевезення контейнеру, оскільки із наявних фото транспортного засобу (метаданих) не вбачається наявність верхніх і нижніх кутові фітингів та маркування, яке має бути нанесене на контейнер відповідно до вимог чинного законодавства. Більш того, в справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням та встановлено, що на транспортному засобі, який є напівпричепом спеціалізованим, контейнер або змінний кузов (який прирівнюється відповідно до Митного кодексу України до контейнеру) не перевозився, натомість на ньому був встановлений кузов із переобладнаного контейнеру в якому можуть перевозитись сипучі вантажі без тари, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 тон. Також, з оскаржуваних постанов вбачається, що порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 КУпАП, відбулися у різних проміжках часу, зафіксовані різними технічними засобами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та не є триваючим правопорушенням, оскільки вважаються вчиненим у момент фіксації адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП. Крім того, дії положення щодо заборони подальшого руху транспортного засобу, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки стосується здійснення габаритно-вагового контролю не на автоматичних пунктах. При цьому, зміст оскаржуваної постанови та метадані, які були отримані із автоматичного пункту фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, відповідають Інструкції №115 та Порядку №1174. Також, Укртрансбезпека має всі необхідні сертифікати для приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь та загальної маси транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М., винесена постанова від 22.04.2024 року серії АА № 00018895 згідно якої 15.04.2024 року о 06.29 год. за адресою: М-21, км.247+432 Вінницька область зафіксовано транспортний засіб MAN TGA 28.480, державний номер НОМЕР_2 . Вiдповiдальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушила п. 22.5 Правил дорожнього руху по перевищенню встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тобто скоїла правопорушення передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та позивача було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 13.13, який має всі необхідні свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

В позовній заяві позивач вказує, що при складанні оскаржуваної постанови не враховано, що позивача вже притягнуто до відповідальності за вказане правопорушення, а повторно зафіксоване правопорушення є фіксацією триваючого правопорушення, яке не було припинено.

Однак, дане твердження позивач суперечить вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Так, Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. Триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом усього часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми.

Враховуючи, що час та місце зважування (проїзду) транспортного засобу позивача у вказаних не юпостановах не співпадають та є різними, порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст. 132-1 КУпАП, відбулися у різних проміжках часу, на різних технічних засобах фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, при цьому, оскаржувані постанови складені різними посадовими особами, суд приходить до висновку про те, що ці правопорушення не є триваючим правопорушенням.

Крім того, твердження позивача стосовно того, що відповідачем не надано доказів того, що «відповідальну особу» було попереджено про подальшу заборону руху, транспортний засіб позивача не був затриманий та продовжив свій рух, що призвело до повторного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те ж порушення не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно п. 2.4-2 ПДР України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Правила дорожнього руху України були доповнені зазначеним пунктом згідно постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг».

Також, даною постановою було затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні. (далі Порядок)

При цьому згідно п. 1 Порядку цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах.

Дія цього Порядку не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що положення п. 2.4-2 ПДР України не поширюється на спірні правовідносини, оскільки стосується здійснення габаритно-вагового контролю не на автоматичних пунктах.

Разом з тим, в позовній заяві позивач вказував, що працівником Укртрансбезпеки, при складанні постанови, не вірно визначені вагові, габаритні та інші параметри транспортного засобу, тобто не визначив якими саме транспортними засобами за типом здійснювалося перевезення вантажу, що призвело до неправильного визначення відповідачем в постанові нормативно-вагових параметрів загальної маси транспортних засобів на рівні 40 тон, адже до її транспортних засобів, як до контейнеровоза повинні застосуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу у 44 тони.

Дане твердження позивача є слушним виходячи з наступного.

Згідно з п. 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 установлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, відповідно до пункту 22.5 яких за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачено частиною 2 статті 132-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, зокрема, фактичну масу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Таким чином, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів.

В свою чергу, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричіпу контейнеровозу марки Schmitz, державний номер НОМЕР_6 . Згідно особливих відміток даний транспортний засіб переобладнаний у 2023р., обладнання рами опорними пристроями для установки і перевезення контейнерів типу 1А.

Частинами 2, 3, 4 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512 (далі Інструкція).

Так відповідно до Додатка 1 вказаної Інструкції в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України серії АА № 00018895 від 22.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. не відповідає вимогам вищенаведених нормативних актів.

Так, в оскаржуваній постанові серії АА № 00018895 від 22.04.2024 року вказано перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон), при дозволенній максимальній вазі 40 тон, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси та навантаження на одинарну вісь транспортного засобу здійснюється за формулою:

% перевищення = ((Хфакт - Хнорм - похибка пристрою)/Хнорм)*100%

Хфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22. Правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до оскаржуваної постанови розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу виглядає так: ((47000кг - 40000кг - 10%*47000кг)/40000кг)*100%=5,75 %.

Тобто, під час здійснення розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, було застосовано значення Хнорм 40000кг.

Разом з тим, суд не може погодитись із вказаним розрахунком і із застосування даного значення Хнорм. Виходяич з наступного.

Із фотозображення транспортного засобу, здійсненого в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються за QR-кодом оскаржуваних постанов, 15.04.2024 року на трасі М-21, км.247+432 Вінницька область зафіксовано проїзд транспортного засобу MAN TGA 28.480, державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом та контейнером.

Відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати;

д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

З даних фотофіксації правопорушення вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим контейнером.

При цьому, доводи відповідача про недотримання перевізником вимог щодо маркування, опломбування контейнеру, вимог щодо перевезення вантажу в контейнері, не свідчать, що транспортний засіб, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, не відповідає ознакам контейнеровоза для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку під час здійснення розрахунку, повинні застосуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу саме у 44 тони для кониейнеровозів, а не 40 тон, як зазначено в оскаржуваній постанові, що призвело до неправильних підрахунків при визначенні вагових параметрів транспортного засобу та його дозволеної максимальної фактичної маси.

Також, переобладнання чи зміна контейнеру, за умови дотримання перевізником нормативу в 44 тонни, визначеного правилами для трьохвісного напівпричепу (контейнеровозу), не впливає на суть правопорушення, яке є предметом у даній справі.

Будь яких інших доказів на підтвердження правомірності дій посадової особи, яка винесла постанову, відповідачем не надано.

Згідно п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже слід стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 242, 286 КАС України, ст. 276, 280, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, ), про ввизнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00018895 від 22.04.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: