Справа № 380/8053/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 рокусправа № 380/8053/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А; ) з вимогами:

- визнати протиправними дії юридичної особи Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А ) незаконними, які полягають у ненаданні достовірної інформації на запит ОСОБА_2 ;

- зобов`язати юридичну особу Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А ) надати достовірні дані про наявність та номер рахунку юридичної особи Покровська міська рада Дніпропетровської області ( код бюджетної класифікації доходів бюджету 18010300).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 04 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , надіслав електронною поштою до Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області (адреса 49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська,17А ) інформаційний запит у якому він просив ГУ ДПС України у Дніпропетровській області надати: платіжні реквізити, органу місцевого самоврядування Покровської міської ради Дніпропетровської області на який ОСОБА_2 , зобов`язано сплачувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (код класифікації доходів бюджету 18010300) та зазначити повну назву власника рахунку та код ЄДРПОУ. 11 квітня 2024 року ОСОБА_3 було отримано відповідь ГУ ДПС України у Дніпропетровській області на інформаційний запит №101/ЗПІ/04-36-24-18-15 від 11.04.2024, яким ОСОБА_2 повідомлено про те, що з 01.01.2020 орган місцевого самоврядування Покровська міська рада Дніпропетровської області по податку на нерухоме майно є власником рахунку у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області рахунок НОМЕР_2 код бюджетної класифікації доходів бюджету 18010300. Відповідно до Листа Головного управління державного казначейської служби України у Дніпропетровській області від 19/08/2022р №01-08-30/318 Покровська міська рада Дніпропетровської області в управлінні Казначейства не обслуговується. Установа відсутня в мережі розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету. Отже, на переконання позивача, ГУ ДПС України у Дніпропетровській області у відповіді на запит ОСОБА_2 надало недостовірну інформацію.

Ухвалою суду від 19.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22.04.2024 за вх.№30782 від позивача надійшло клопотання, до якого долучено копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/20557/23.

09.05.2024 за вх.№35566 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що відповідаючи на запит на отримання публічної інформації, ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано позивачу діючі з 01.01.2020 платіжні реквізити органу місцевого самоврядування Покровської міської ради Дніпропетровської області по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Щодо надання «невірних реквізитів» зазначив, що згідно офіційного сайту Державної казначейської служби України за пошуком Дніпропетровська область, Покровська міська тг, податку на нерухоме майно, наявний рахунок, який відповідач надав у своїй відповіді на запит ОСОБА_1 . З огляду на наведене просить суд у задоволенні позову відмовити.

06.05.2024 за вх.№9809ел від позивача надійшло клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/20557/23 та просив зобов`язати ГУ ДПС України у Дніпропетровській області надати чітку відповідь про те, що Покровська міська рада Дніпропетровської області у Державній казначейській службі не зареєстрована/зареєстрована, не обслуговується/обслуговується в мережі розпорядників та отримувачів коштів бюджету.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

04.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із запитом на отримання публічної інформації №45-45-24, в якому відповідно до ст. 5, 6, 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» просив надати наступну інформацію/документ:

1. платіжні реквізити, органу місцевого самоврядування Покровської міської ради Дніпропетровської області на який ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (код класифікації доходів бюджету 18010300);

2. зазначити повну назву власника рахунку та код ЄДРПОУ.

Листом від 11.04.2024 за №101/ЗПІ/04-36-24-18-15, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відповідаючи на питання 1,2 запиту на отримання публічної інформації надало діючі з 01.01.2020 платіжні реквізити органу місцевого самоврядування Покровської міської ради Дніпропетровської області по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010300), повну назву власника рахунку та код ЄДРПОУ:

1.рахунок- UA0004567;

Код бюджетної класифікації доходів бюджету 18010300;

Назва банка отримувача Казначейство України;

МФО банку 899998.

2. Назва отримувача Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області;

ЄДРПОУ (єдиний державний реєстр підприємств та організацій України) отримувача 37988155.

Позивач, вважаючи, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надало недостовірну інформацію, звернувся з вказаним позовом до суду.

При вирішенні вказаного позову суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VІ).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Положенням п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст. 13 Закону №2939-VІ).

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч.1-4 ст. 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VІ передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі

Відповідно до ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що з запитом на інформацію до розпорядника інформації має право звернутися фізична особа. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону №2939-VІ відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.3 ст. 22 Закону №2939-VІ).

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із запитом до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив надати наступну інформацію/документ: платіжні реквізити, органу місцевого самоврядування Покровської міської ради Дніпропетровської області на який В. Новицького зобов`язано сплачувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (код класифікації доходів бюджету 18010300) та зазначити повну назву власника рахунку та код ЄДРПОУ.

Листом від 11.04.2024 за №101/ЗПІ/04-36-24-18-15, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відповідаючи на питання 1,2 запиту на отримання публічної інформації надало діючі з 01.01.2020 платіжні реквізити органу місцевого самоврядування Покровської міської ради Дніпропетровської області по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010300), повну назву власника рахунку та код ЄДРПОУ:

1.рахунок- UA0004567;

Код бюджетної класифікації доходів бюджету 18010300;

Назва банка отримувача Казначейство України;

МФО банку 899998.

2. Назва отримувача Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області;

ЄДРПОУ (єдиний державний реєстр підприємств та організацій України) отримувача 37988155.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 19.08.2022 №01-08-30/318, Покровська міська рада Дніпропетровської області () в управлінні Казначейства не обслуговується. Установа відсутня в мережі розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету.

З огляду на лист Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 19.08.2022 №01-08-30/318, позивач вважає, що відповідачем у відповіді на запит було надано недостовірну інформацію.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що:

бюджетна система України - сукупність державного бюджету та місцевих бюджетів, побудована з урахуванням економічних відносин, державного і адміністративно-територіальних устроїв і врегульована нормами права;

місцеві бюджети - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування;

розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету;

одержувач бюджетних коштів - суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету;

бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Відповідно до частини 2 статті 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевого бюджету можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Відповідно пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення) державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Пунктом 2 Положення передбачено, що казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів.

Основними завданнями Казначейства є зокрема, забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, відкриття і закриття рахунків в національній валюті, проведення операції на рахунках, формування та видання виписок з рахунків (пункт 3 Положення).

Відповідно до пункту 4 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2012 за № 1206/21518, рахунки відкриваються згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2013 року № 1203, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 січня 2014 року за № 161/24938..

Бюджетні рахунки відкриваються щорічно на початок нового бюджетного періоду відповідно до закону про Державний бюджет України та рішень про місцеві бюджети. У разі неприйняття або несвоєчасного прийняття закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) діють рахунки попереднього бюджетного періоду. Спеціальні реєстраційні рахунки, на яких зберігаються залишки коштів для покриття відповідних витрат у наступному бюджетному періоді з урахуванням їх цільового призначення, відкриваються у наступному бюджетному періоді відповідно до законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, бюджетні рахунки відкриваються відповідно до закону про Державний бюджет України та рішень про місцеві бюджети виключно розпорядниками бюджетних коштів та одержувачам бюджетних коштів, відокремленим структурним підрозділам розпорядників бюджетних коштів.

Відповідності до частини 3 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (стаття 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (частина 1 статті 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, Покровська міська рада Дніпропетровської області - це представницький виборний орган місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Міська рада та її виконавчий комітет є самостійними юридичними особами.

Отже, Покровська міська рада Дніпропетровської області не є одержувачем коштів місцевого бюджету в розумінні Бюджетного кодексу України.

Також як встановлено судом, Покровська міська рада Дніпропетровської області не зареєстрована в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, не перебуває на обслуговувані та не має відкритих на її ім`я бюджетних рахунків в жодному із органів Державної казначейської служби України.

Варто зазначити, що підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Статтею 10 Податкового кодексу України визначено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки належить до місцевих податків.

Згідно пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки належить до місцевих податків.

Суд зауважує, що законодавство України не містить визначення терміну «недостовірна інформація». Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

Суд зауважує, що в п. 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Норми Закону № 2939-VI регулюють відносини щодо доступу до інформації, яка вже існує, і не вимагає у відповідь на запит створювати певну інформацію. Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Тобто, розпорядник може надати ту інформацію, яка була ним створена в процесі здійснення своїх владних управлінських функцій відповідно до законодавства, вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Такої правової позиції притримується також Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 9901/925/18.

Зі змісту запиту ОСОБА_1 від 04.04.2024, судом встановлено, що такий був скерований з метою отримання інформації про рахунок, на який позивача зобов`язано сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відтак, оскільки Покровська міська рада Дніпропетровської області не є розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів в розумінні Бюджетного кодексу України, не зареєстрована в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, суд приходить до висновку, що відповідачем надано достовірну інформацію у відповіді на запит ОСОБА_1 .

На переконання суду, ті обставини, що надана відповідачем відповідь не задовольнила очікування позивача, не може свідчити про протиправність такої відповіді, оскільки по суті відповідачем надано запитувану позивачем інформацію та конкретизовано окремі деталі в листі.

Незгода з відповіддю відповідача щодо розгляду його запиту не може бути підставою для визнання наслідків такого розгляду проявом протиправних дій, оскільки наведені позивачем аргументи набули оцінки з боку відповідача, відтак, станом на час розгляду справи відсутні підстави вважати, що права позивача на достовірну інформацію порушені.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, при розгляді даної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідачем надано відповідь на запит позивача, виходячи із наявної у нього інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію

З огляду на викладене суд також не вбачає будь-яких протиправних дій чи бездіяльності з боку суб`єкта владних повноважень в межах розгляду даної справи по відношенню до позивача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення судових витрат. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна