Справа № 520/35352/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 р. Справа № 520/35352/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 21.02.24 у справі № 520/35352/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі за текстом також відповідачі), у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 по 29.04.1989 згідно з дипломом НОМЕР_2 від 29.04.1989 та врахувати при призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи період з 06.09.2001 по 30.05.2016 та врахувати при призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 24.06.2022, тобто з дня першого звернення до Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №80 від 01.07.2022 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №ПС80 від 19.10.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 по 17.04.1985 та з 26.08.1987 по 29.04.1989.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу роботи період з 06.09.2001 по 09.01.2008 та з 16.01.2008 по 30.05.2016.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 24.06.2022.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що при зверненні позивача до суду з позовом про зобов`язання скасувати рішення пенсійного органу від 01.07.2022 та призначити пенсію за вислугу років з 24.06.2022 позивачем пропущений 6-ти місячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України, а також не врахував, що за обставинами справи позивачем не досягнуто умов для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже законних підстав для призначення пенсії немає.

За результатами апеляційного розгляду Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №80 від 01.07.2022 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу в рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 29 років 2 місяці 28 днів. Вказано, що до страхового стажу не зараховано період навчання згідно з дипломом НОМЕР_3 в Слов`янському технікумі, оскільки період навчання перетинається з військовою службою. Зазначено, що документами право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення не підтверджено, оскільки відсутня інформація про зайнятість на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів. Вказано, що відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №ПС80 від 19.10.2023 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, передбаченого статтею 55 п. «а» Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який дає право для призначення пенсії за вислугу у років. В рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 29.04.1989 згідно з дипломом НОМЕР_3 від 29.04.1989, оскільки період навчання перетинається з військовою службою.

Вважаючи свої права порушеними такими рішеннями пенсійних органів, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має пільговий стаж роботи, який дає право на пенсію відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

За змістом ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стаття 2 Закону №1788-XII передбачає, що цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з п. «а» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до п. "д" ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі за текстом також - Закон №2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом №2148-VIII абзац другий пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV викладено в такій редакції: Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Цією нормою збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом №2148-VIII, мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення з 04 червня 2019 року її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до змін, внесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до копії диплому серії НОМЕР_3 від 29.04.1989 позивач у 1984 році вступив до Слов`янського сільськогосподарського технікуму, який закінчив у 1989 році.

Згідно з архівною довідкою №365 від 31.10.2023 (а.с. 8) позивач з 01.09.1984 навчався на денному відділенні в Слов`янському сільськогосподарському технікумі та відрахований 17.04.1985 у зв`язку із призовом в ряди Радянської армії. 26.08.1987 позивач поновлений на навчанні після звільнення в запас із лав Радянської армії та відрахований 29.04.1989 у зв`язку із закінченням Слов`янського сільськогосподарського технікуму.

Рішеннями відповідачів до загального страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 29.04.1989 згідно з дипломом НОМЕР_3 від 29.04.1989, оскільки період навчання перетинається з військовою службою.

Згідно з розрахунком страхового стажу позивача йому зараховано період військової служби з 18.04.1985 по 10.05.1987.

Отже, період навчання позивача з 01.09.1984 по 17.04.1985 та з 26.08.1987 по 29.04.1989, що не охоплюється періодом військової служби, протиправно не зарахований позивачу до його страхового стажу, а тому він підлягає зарахуванню до такого стажу позивача.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування часу військової служби до страхового стажу як періоду навчання.

Крім того, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №80 від 01.07.2022 зазначено, що документами право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення не підтверджено, оскільки відсутня інформація про зайнятість на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів. Вказано, що відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Також, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №ПС80 від 19.10.2023 зазначено про відсутність необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, який дає право для призначення пенсії за вислугу у років.

З приводу зазначених висновків пенсійних органів колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року за № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» до «Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років» входять монтери колій магістральних залізниць, зайняті на поточному утримання, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Тобто за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 позивача, він 06.09.2001 прийнятий монтером шляху 2 розряду на 13 околоток Криничанської дистанції колії Донецької залізниці, 08.05.2007 переведений монтером шляху 4 розряду 13 околоток Криничанської дистанції колії Донецької залізниці, 09.01.2008 звільнений за власним бажанням; 16.01.2008 прийнятий монтером шляху 4 розряду на 11 околоток Ясинуватської дистанції колії Донецької залізниці; 07.05.2012 переведений монтером колії 4 розряду дільниці з поточного утримання колії №3 Бригада з планово - попереджувальних робіт; 01.04.2016 переведений монтером колії 4 розряду 3 околоток дільниці з поточного утримання колії №1 і 30.05.2016 звільнений за власним бажанням.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має пільговий стаж роботи, який дає право на пенсію відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо доводів пенсійного органу про відсутність інформації про зайнятість на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, колегія суддів зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17.

При цьому згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України №25 від 18 листопада 1992 року «Про деякі питання призначення пенсії на пільгових умовах та пенсій за вислугу років», відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно із затвердженими КМУ переліками та списками. Якщо в ці переліки та списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.

Така правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 27.02.2020 року у справі №545/4197/16-а.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у своєму рішенні на відсутність інформації про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати є безпідставними.

Так, колегія суддів звертає увагу, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Позивач як громадянин України, стаж якого підтверджений трудовою книжкою, що є основним документом, який підтверджує трудовий стаж, має право на відповідний соціальний захист з боку держави. При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язань, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Крім того, за приписами частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Отже, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.

Такі висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

За матеріалами справи відповідачами не надано до суду доказів вчинення ними дій щодо перевірки записів у трудовій книжці позивача для призначення пенсії та встановлення інформації щодо перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати.

Тобто органами пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для з`ясування обставин наявності у позивача пільгового стажу.

Натомість відповідачами покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивача.

Зазначені обставини дають підстави для обґрунтованого висновку про протиправність рішень пенсійних органів №80 від 01.07.2022 та №ПС80 від 19.10.2023 та їх скасування.

В той же час, з вимогами про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №80 від 01.07.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №ПС80 від 19.10.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , позивач не звертався.

Проте положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи та протиправність дій відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №80 від 01.07.2022 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №ПС80 від 19.10.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З огляду на приписи Порядку № 22-1 процедура призначення пенсії в даному випадку покладена на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 по 17.04.1985 та з 26.08.1987 по 29.04.1989, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу роботи період з 06.09.2001 по 09.01.2008 та з 16.01.2008 по 30.05.2016 і зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 24.06.2022.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущений 6-ти місячний строк звернення до суду, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні надав оцінку строкам звернення позивача до суду.

Так, суд першої інстанції зазначив, що відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про перерахунок пенсії, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

При цьому, подаючи до відповідача заяву про призначення пенсії, а також звертаючись до суду із позовною заявою про оскарження рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач проявив дійсну волю щодо реалізації гарантованого конституцією права на соціальний захист.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.02.2020 у справі №1840/3344/18, суд першої інстанції також указав, що лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання наявності у позивача права на призначення пенсії, дозволить суду оцінити правомірність рішення відповідача щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а також визначити момент, з якого позивач дійсно має право на призначення такої пенсії.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що пенсійними органами не доведено належного повідомлення позивача про прийняті рішення, а отже позивач був позбавлений можливості ознайомитись із відповідними рішеннями та виходячи з їх змісту звернутись до суду з позовом.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду позивачем у цій справі.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі № 520/35352/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк