Справа № 361/1864/24
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/87/24, cправа № 361/1864/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» травня 2024 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанов начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення № 1237/АП від 17 листопада 2023 року та 1238/АП від

17 листопада 2023 року, скасувати дані постанови, провадження у справах про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог зазначається, що позивач вину не визнає, порушень закону не вчиняв, жодних повісток чи мобілізаційних розпоряджень від представників ТЦК не отримував, в оскаржуваних постановах відсутнє посилання на норми закону, в порушенні яких він обвинувачується. Відомості, що містять постанови, не відповідають дійсним обставинам справи. Протоколи про адміністративні правопорушення не складалися, йому не вручалися, розгляд справи не проводився за його участі. Постанови № 1237/АП та № 1238/АП від

17 листопада 2023 року відповідачем йому не направлялися. Про вищезазначені постанови дізнався з виконавчих проваджень 09 лютого 2024 року, постанова № 1237/АП міститься у виконавчому провадженні ВП АСВП 73853754, постанова № 1238/АП міститься у виконавчому провадженні ВП АСВП 73853742. Вважав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності з пропущенням строку притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з положеннями статті 38 КУпАП, за нібито неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3

15 травня 2023 року та 16 серпня 2023 року. Доказів вчинення ним правопорушення повторно, оскільки він обвинувачується у порушенні частини другої статті 210-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2024 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Позивачу слід поновити строк на оскарження постанови, оскільки звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач заявив клопотання про поновлення звернення до суду, визначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду.

09 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, копіями розписок ОСОБА_1 від 04 травня 2023 року та від 12 серпня 2023 року, копіями протоколів 98/1 та 99/1 від 14 листопада 2023 року, копіями супровідних листів № 1536 та № 1538 від

13 грудня 2023 року, копіями довідок причин повернення кореспонденції з конвертами. У відзиві відповідач просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення з підстав необґрунтованості. Оскаржувані постанови винесені в межах строків притягнення до адміністративної відповідальності, зазначених у статті 38 КУпАП. Відповідно до розписок, які містять особистий підпис позивача, від 04 травня 2023 року та від 12 серпня 2023 року, останній повідомлявся та зобов`язувався з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 об 11 годині 15 травня 2023 року та о 09 годині 16 серпня 2023 року відповідно, проте у вказані час та дати не з`явився, вимогу органу військового управління не виконав, поважність причин неявки не надав. Правопорушення, за вчинення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності є триваючими, отже його притягнуто до адміністративної відповідальності без порушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та Національної поліції України під час проведення заходів правового режиму воєнного стану, визначених у статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та пункті 4 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей ,транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 1456 від 29 грудня 2021 року, виявлено 14 листопада 2023 року позивача та встановлено, що останній під час воєнного стану і відповідності до отриманих ним повісток 15 травня 2023 року та 16 серпня 2023 року до органу військового управління не прибув, у зв`язку з чим, відповідно до статті 254 КУпАП, протягом 24 годин з моменту виявлення правопорушень, були складені протоколи про адміністративні правопорушення № 98/1 та 99/1 від 14 листопада 2023 року. Вказані протоколи складалися у присутності позивача та двох свідків. Позивач від підписання протоколів відмовився, що засвідчено підписами свідків. Позивач був обізнаний, відповідно до вимог статті 277 КУпАП про час, дату та місце розгляду справ про адміністративні правопорушення, останньому роз`яснювалися його права, передбачені статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП, в тому числі право на правову допомогу. У позивача було достатньо часу щоб скористатися професійною правничою допомогою, оскільки відповідно до вимог статті 277-2 КУпАП, позивач повідомлявся, що розгляд справи відбудеться о 10 годині 21 листопада 2023 року. У встановлені законом строки, протягом двох місяців з дня виявлення правопорушень, відносно позивача винесені постанови про адміністративні правопорушення. Твердження позивача про не отримання ним повісток або мобілізаційних розпоряджень, заперечення вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 210-1 КУпАП безпідставні та не відповідають дійсності. 13 грудня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 за допомогою фельд`єгерського поштового зв`язку направив на адресу проживання позивача супровідні листи з копіями постанов № 1536 та № 1538. Зазначена кореспонденція повернута у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідками про причини повернення Ф.20 від 19 грудня 2023 року та 30 грудня 2023 року.

Відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями частини п`ятої статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 17 листопада 2023 року при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення № 98/1 від 14 листопада 2023 року винесено постанову № 1237/АП, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення № 99/1 від 14 листопада 2023 року винесено постанову № 1238/АП, у яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 210-1 КУпАП та згідно з кожною постановою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн 00 коп.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови № 1237/АП від 17 листопада 2023 року, ОСОБА_1 , 15 травня 2023 року, в особливий період, під час мобілізації не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, зазначений в отриманому ним документі, а саме повістці, яка була вручена йому 04 травня 2023 року, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», таким чином скоїв правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови № 1238/АП від 17 листопада 2023 року вбачається, що, 16 серпня 2023 року, в особливий період, під час мобілізації ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, зазначений в отриманому ним документі, а саме повістці, яка була вручена йому 12 серпня 2023 року, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», таким чином скоїв правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Досліджуючи правомірність винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення № 1237/АП та № 1238/АП від 17 листопада 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністартивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої, другої та третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 235 КУпАП визначена підвідомчість розгляду справ про адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки. Частиною другою даної статті встановлено, що від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як встановлено судом та вбачається зі змісту оскаржуваних постанов, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало встановлення відповідачем факту порушення вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки позивач не з`явився в особливий період, під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначені строки.

24 лютого 2022 року Указом Президента 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан. Указ Президента затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом № 133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, Указом № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України № 2122-ІХ від 21 квітня 2022 року, Указом № 341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22 травня 2022 року, Указом Президента № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, Указом Президента № 757/2022 від 07 листопада 2022 року , затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, Указом Президента № 58/2023 від 06 лютого 2023 року , затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, Указом Президента № 254/2023від 01 травня 2023 року, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02 травня 2023 року, Указом Президента № 451/2023 від 26 липня 2023 року, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27 липня 2023 року, Указом Президента № 734/2023 від 06 листопада 2023 року, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від

08 листопада 2023 року, Указом Президента № 49/2024 від 05 лютого 2024 року, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06 лютого 2024 року).

Таким чином, на час вчинення правопорушень, за вчинення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, в Україні діяв особливий період.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Обов`язок громадян України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, шанування її державних символів, закріплений положеннями статті 65 Конституції України. Згідно даною нормою громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Про даний конституційний обов`язок громадян України зазначено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, згідно з пунктом сьомим статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» місцеві органи виконавчої влади разом з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, Центральним управлінням та/або регіональними органами Служби безпеки України, відповідним підрозділом Служби зовнішньої розвідки України забезпечують зокрема, функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, організовують бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, забезпечують надання звітності з питань бронювання військовозобов`язаних у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Положення даної норми свідчить про те, що громадян викликають на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема повістками та у строки, зазначені в повістках.

Положеннями частини другої статті 210-1 КУпАП, в редакції чинній на момент розгляду справ про адміністративні правопорушення керівником територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію повторно або в особливий період. Санкцією частини другої статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу на громадян в розмірі від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки диспозиція частини другої статті 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, оскаржувані постанови, у відповідності до вимог статті 283 КУпАП, містять посилання на норму Закону, порушення якої інкримінується особі, відносно якої розглядалися справи про адміністративні правопорушення, а саме на порушення вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На виконання постанов № 1237/АП та № 1238/АП від 17 листопада 2023 року начальником відділу Березанського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) 16 січня 2024 року відкриті виконавчі провадження, постанова ВП № 73854342 та постанова ВП № 73853754.

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 98/1 від

14 листопада 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 15 травня 2023 року в особливий період, під час мобілізації не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строки, зазначені в отриманих ним документах, а саме повістці, врученій йому 04 травня 2023 року, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 99/1 від 14 листопада 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 16 серпня 2023 року в особливий період, під час мобілізації не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строки, зазначені в отриманих ним документах, а саме повістці, врученій йому 12 серпня 2023 року, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Копії розписок з особистим підписом ОСОБА_1 , завірених належним чином та долучених до відзиву на позовну заяву, підтверджують факти отримання позивачем повісток про виклики до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Розписка про отримання повістки від 04 травня 2023 року свідчить про обізнаність позивача щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 15 травня 2023 року об 11 годині. Розписка про отримання повістки від 12 серпня 2023 року свідчить про обізнаність позивача щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 16 серпня 2023 року о 09 годині.

Вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення містять інформацію, яка підтверджує роз`яснення особі, відносно якої дані протоколи складені, прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, відмова від підпису протоколів засвідчена в присутності двох свідків.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями статті 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколах про адміністративні правопорушення зазначено дату розгляду справ, що давало можливість позивачу реалізувати своє право на захист також на стадії розгляду справи під час винесення постанов про адміністративні правопорушення.

Дані документи спростовують твердження позивача, викладені у позовній заяві про не отримання ним повісток чи мобілізаційних розпоряджень від представників ТЦК, при цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності поважних причин неявки за вимогою органу військового управління, а також про необізнаність щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 210-1 КУпАП, а також постанов, згідно з якими його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вищезазначених адміністративних правопорушень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Максименко проти України» суд обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція статті 210-1 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, отже відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, звернувшись з вказаною позовною заявою до суду.

Нормами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок по призову громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Норми Положення № 154 кореспондуються з положеннями Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1487 від 30 грудня 2022 року (далі Порядок).

Відповідно до Порядку, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що з метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).

Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.

Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 7 Порядку працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку.

Пунктом 79 Порядку передбачено ряд повноважень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, серед яких повноваження з: організації та ведення військового обліку на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснення взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організації оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення здійснення контролю за їх прибуттям; організації та забезпечення зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; розглядання справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, Служби зовнішньої розвідки); проставляння у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідних відміток про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконання функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

Відповідно до пункту 81 Порядку, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20, а саме: паспорта громадянина України та військово-облікових документів, до яких відносяться: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.

Таким чином Порядок зобов`язує особисту присутність призовника, військовозобов`язаного та резервіста у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки при взятті на військовий облік, знятті та виключенню з військового обліку.

Відповідно до приписів частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, ведення військового обліку, а до обов`язку громадян входить явка до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) або у строки, визначені командирами військових частин. Це також стосується військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, які повинні з`явитися на виклики керівників відповідних органів.

При цьому, статтею 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачається відповідальність керівників органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту та підприємств, установ і організацій за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності.

Як свідчать матеріали справи, а саме протоколи про адміністративні правопорушення

№ 98/1 та № 99/1, військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 , які на виконання вимог законодавства, здійснюючи заходи правового режиму воєнного стану, визначені у статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та пункті 4 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей ,транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 1456 від 29 грудня 2021 року, виявлено 14 листопада 2023 року позивача та під час перевірки встановлено обставини, які стали підставою для складання вищезазначених протоколів, а саме виявлені факти не прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 15 травня 2023 року та 16 серпня 2023 року, згідно з отриманими ним під особистий підпис повістками.

Відповідно до вимог статті 254 КУпАПпротоколи про адміністративні правопорушення № 98/1 та № 99/1 складеніпротягом 24 годин з моменту виявлення правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_1 , а саме 14 листопада 2023 року.

Оскаржувані постанови № 1237/АП та № 1283/АП, згідно з якими позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, винесені 17 листопада 2023 року, що відповідає вимогам частини першої статті 38 КУпАП, відповідно до положень якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Поняття триваючого правопорушення КУпАП не визначено. Під триваючим правопорушення визнаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються безперервного тривалого невиконання вимог правової норми у вигляді дії чи бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному випадку індивідуально.

Таким чином, позивач, в порушення вимог закону, не виконував покладений на нього обов`язок щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тобто тривало не виконував вимог правової норми.

З урахуванням того, що адміністративні правопорушення, вина у вчиненні яких

ОСОБА_1 доведена у встановленому законом порядку, є триваючими правопорушеннями, строки притягнення його до адміністративної відповідальності з моменту виявлення правопорушень і до моменту винесення постанов у справах, не сплинули.

Суд вважає, що стороною відповідача належними доказами доведено правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, будь-які підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 242, 244, 245, 246, 271, 286 КАС України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О.Василишин