Справа № 240/2086/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/2086/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення №50 від 10.11.2023 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку;

- зобов`язання прийняти рішення яким з 26.10.2022 року призначити, нарахувати та виплачувати їй пенсію за віком із зниженням пенсійного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач 26.10.2022 року подала заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте у призначенні пенсії було відмовлено. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року у справі №240/8302/23 рішення про відмову у призначенні пенсії було скасовано та зобов`язано Відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії. За результатами повторного розгляду Відповідач, на думку Позивача повторно безпідставно відмовив у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Позивач вважає, що загальний страховий стаж становить 26 років 10 місяців та 22 дні, що із врахуванням її періоду проживання (3 роки 5 місяців і 14 днів) в м.Коростені Житомирської області, що віднесене до зони гарантованого добровільного відселення, надає її право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку зі дня звернення (26.10.2022 року).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Представник Відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що 01.11.2022 року подавала заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Така заява за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням якого Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії.

Підтвердила, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року у справі №240/8302/23 рішення про відмову у призначенні пенсії було скасовано та зобов`язано Відповідача повторно розглянути таку заяву. За результатами повторного розгляду Відповідач із урахуванням висновків суду відповідно до оскаржуваного рішення відмовив у призначення пенсії Позивачу по причині відсутності необхідного страхового стажу в 29 років та відсутності підстав для його зменшення.

Позивачем надана відповідь на відзив, у якій з підстав зазначених у позовній заяві просить задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 01.11.2022 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 07.11.2022 №50 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Правомірність вказаного рішення була предметом судового розгляду Житомирським окружним адміністративним судом у справі №240/8302/23. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року у цій справі №240/8302/23 визнано протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.11.2022 року, а не від 26.10.2022 року, як стверджує Позивач, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду

За результатами повторного розгляду звернення Позивача від 01.11.2022 року Відповідачем прийнято оскаржуване рішення №50 від 10.11.2023 року про відмову у призначенні Позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та частково ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішення та у відзиві Відповідача, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні добровільного (гарантованого) відселення проживала лише 00 років 08 місяців 11 днів, а загальний страховий стаж становить 25 років 05.місяців 23 дні, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (01.11.2022 року) була особою, якій виповнилося повні 60 років.

Суд зазначає, що в розумінні вимог статті 26 Закону N 1058-IV на день звернення про призначення пенсії за віком (01.11.2022 року) Позивач мала право на її призначення за умови наявності не менше 29 років загального страхового стажу.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що при призначенні спірної пенсії слід враховувати вимоги статті 26 Закону N 1058-IV щодо розміру страхового стажу на період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.

Позивач не врахувала, що її звернення мало місце в період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, а тому для врегулювання спірних відносин застосовуються правові норми, що регулювали спірні відносини на той же відповідний період.

Одночасно суд звертає увагу, що правовими нормами абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, а саме зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону N 1058-IV, та пропорційне зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку.

Тобто, за умови наявності підстав для зменшення особі пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону N 1058-IV, законодавець передбачає одночасне пропорційне зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку.

Таким чином суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, передбачених статтею 55 Закону № 796-XII, для зменшення Позивачу пенсійного віку, що автоматично засвідчить про наявність чи відсутність підстав для пропорційного зменшення страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку були надані, окрім інших, слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 26.04.2010року Житомирською обласною державною адміністрацією;

- копія довідки відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 26.07.2022 року №1512 про те, що Позивач постійно проживала та була зареєстрована в місті Коростені в період з 18.07.1986 року по 27.02.1987 року, з 16.06.1987 року по 16.06.1988 року та в період з 26.04.2016 року по теперішній час;

- копія довідки Коростенської ДП ПМК-64 від 26.04.2010 року №31 про те, що Позивач в період з 01.08.1984 року по 22.09.1986 року працювала на вказаному підприємстві;

- копія довідки Дошкільного навчального закладу №15 м.Коростеня про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син Позивача), в період з 01.11.1988 року по 01.06.1990 року відвідував вказаний дошкільний заклад;

- копія трудової книжки.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, в розумінні вимог статті 55 Закону № 796-XII право на зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки мають особи, які постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за наявності одночасно двох умов:

- постійного проживання чи роботі в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;

- постійного проживання чи роботи в цій зоні станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Позивачем до позову долучено докази на підтвердження її проживання на території зони добровільного (гарантованого) відселення в період з 18.07.1986 року по 27.02.1987 року, з 16.06.1987 року по 16.06.1988 року та (в м.Коростені Житомирської області).

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" м.Коростень Житомирської області відносяться до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Одночасно, суд враховує, що в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які постійно прожили або відпрацювали чи постійно навчалися на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше трьох років.

Тобто, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Зазначене свідчить, що наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) надає підстави для віднесення Позивача до категорії осіб, які на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року постійно проживали у зоні добровільного (гарантованого) відселення, що відповідно до примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає їй право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на три роки.

Таким чином, долучені до позову копії документів та наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) свідчать, що Позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року сумарно прожила у зоні добровільного (гарантованого) відселення не більше ніж три роки.

Зазначене свідчить, про наявність у Позивача права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку лише на 3 роки.

Як вже зазначалося судом, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Разом з тим, такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовно праці (навчання) Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше трьох років.

Суд погоджується з доводами представника Відповідача, що період реєстрації місця проживання Позивача в м.Коростені Житомирської області з 07.01.1987 року по 21.11.1988 року не можна вважати періодом проживання на території радіоактивного забруднення, так як в цей період згідно записів в трудовій книжці Позивач працювала в дитячому садку м.Новосибірськ російської федерації і вказаний населений пункт не відноситься до такої території.

Суд погоджується також з доводами представника Відповідача, що загальний страховий стаж Позивача становить 25 років 05 місяців 23 дні.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача, до такого страхового стажу Позивача зараховано всі періоди трудової діяльності згідно записів у трудовій книжці, періоди трудової діяльності з 18.10.1990 року по 06.04.1992 року згідно довідки №48/1057 від 24.04.2015 року та періоди догляду непрацюючої матері за потерпілою дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку.

Жодних доводів на спростування таких обґрунтувань Відповідача Позивачем суду не надано.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок про наявність у Позивача права на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком на три роки, що автоматично дає право на зменшення страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV.

Тобто, на час звернення Позивача про призначення пенсії (01.11.2022 року) у Позивача було наявне право на призначення такої пенсії виключно за умови наявності страхового стажу не менше 26 років (29 років - 3 роки).

Разом з тим, на час звернення Позивача про призначення пенсії (01.11.2022 року) у Позивача був наявний лише страховий стаж в 25років 05місяців 23 дні, тобто менше необхідних 26 років.

Таким чином, в розумінні вимог ст.55 Закону № 796-XII станом на 01.11.2022 року Позивач:

- могла набути право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, що автоматично призвело б до зменшення необхідного страхового стажу з 29 років до 26 років, але лише за умови наявного страхового стажу не менше 26 років;

- або могла набути право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, що автоматично призвело б до зменшення необхідного страхового стажу з 29 років до 25 років, але лише за умови постійного проживання, роботи чи навчання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 5 років ( 3 роки+ 2 роки проживання чи роботи за один рік зменшення віку і стажу).

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження такого проживання, роботи чи навчання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 5 років або доказів щодо наявності Позивача загального страхового стажу, що сумарно перевищує 26років, суду не надано.

Враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, не були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, суд робить висновок про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача про відмову в такому призначенні пенсії з 01.11.2022 року.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк