Справа № 120/15636/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 травня 2024 р. Справа № 120/15636/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення видаткових операцій на рахунках,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення видаткових операцій на рахунках.

З позовної заяви випливає, що підставою звернення до суду з цим позовом став не допуск представником відповідача фахівця Головного управління ДПС у Вінницькій області до проведення перевірки, призначеної наказом №1875к від 28.06.2023. Тому просить зупинити видаткові операції платника податків ФОП ОСОБА_1 на розрахункових рахунках у банках шляхом накладення арешту на кошти на рахунках.

Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

13.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву ФОП ОСОБА_1 покликалась на протиправність прийнятого позивачем наказу №1875к від 28.06.2023 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " та як наслідок правомірність вчинених нею дій щодо недопуску перевіряючих Головного управління ДПС у Вінницькій області до проведення фактичної перевірки. Також, відповідач повідомила, що подала до Вінницького окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу №1875к від 28.06.2023 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ".

21.11.2023 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому останній підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Ухвалою суду від 02.02.2024 провадження у даній адміністративній справі №120/15636/23 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/13021/23.

Ухвалою суду від 14.05.2024 провадження у справі поновлено.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

28.06.2023 заступник начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області Олег Мартинюк, з метою упередження порушень вимог чинного законодавства з питань порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства, щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки), керуючись статтями 20, 61, 62, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктом 82.3 статті 82 Податкового Кодексу України, Законом України від 06.07.1995 року №6265/95-BP "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Законом України від 21.06.2012 року №5007-VI "Про ціни і ціноутворення", Кодексом законів про працю України, а також іншими нормативними актами, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, та відповідно доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №2794/02-32-07-05 від 27.06.2023 року, видав наказ №1875к "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", яким наказано провести фактичну перевірку позивача (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 ) з 28.06.2023 року, тривалістю 10 діб.

28.06.2023 року на підставі зазначеного наказу посадовим особам Головного управління ДПС у Вінницькій області видано направлення на перевірку за №3044 та №3045.

04 липня 2023 року уповноваженими особами ГУ ДПС у Вінницькій області здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення фактичної перевірки.

Однак, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відмовила посадовим особам контролюючого органу в допуску до проведення фактичної перевірки, про що складено відповідний акт від 04.07.2023 року №843/02-32-07-05/.

Від підписання та отримання зазначеного акту позивач відмовилась, про що відповідачем також складено відповідний акт від 04.07.2023 року №844/02-32-07-05/.

05.07.2023 посадовою особою ГУДПС у Вінницькій області, в зв`язку з відмовою у допуску до проведення фактичної перевірки, за наявності законних підстав для її проведення, на підставі п.п. 94.2.3 п.94.2 ст. 94 ПК України прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 .

Наявність підстав застосування адміністративного арешту майна зумовила звернення податкового органу до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із пунктом 94.1. статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 ПК України, встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно із пунктами 94.4., 94.6. статті 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Отже, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Законодавцем в положеннях податкового законодавства розрізнюються два види арешту, а саме арешт майна та арешт коштів на рахунку платника.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Отже арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Крім того, метою накладення такого арешту має бути спонукання платника податків (способом забезпечення) виконання його обов`язків, визначених законом.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94, зокрема такі випадки визначено підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначає, що арешт коштів на рахунках платника можливий як з підстав, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України так і з підстав, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, зокрема у разі недопуску платником податків до проведення перевірки.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не створюють конкуренцію правових норм та регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків, за підстав визначених у зазначеному пункті. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України підлягає застосуванню виключно у випадку неможливості погашення податкового боргу платником у разі, якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та /або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Отже, арешт на кошти платника податків може накладатися за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема якщо платник податків відмовляється від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.05.2022 у справі № 813/3940/17.

З матеріалів справи вбачається, що 28.06.2023 заступник начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області Олег Мартинюк, з метою упередження порушень вимог чинного законодавства з питань порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства, щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки), керуючись статтями 20, 61, 62, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктом 82.3 статті 82 Податкового Кодексу України, Законом України від 06.07.1995 року №6265/95-BP "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Законом України від 21.06.2012 року №5007-VI "Про ціни і ціноутворення", Кодексом законів про працю України, а також іншими нормативними актами, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, та відповідно доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №2794/02-32-07-05 від 27.06.2023 року, видав наказ №1875к "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", яким наказано провести фактичну перевірку позивача (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 ) з 28.06.2023 року, тривалістю 10 діб.

Однак, відповідач відмовив у допуску до проведення фактичної перевірки.

Внаслідок не допуску працівника відповідача до проведення фактичної перевірки посадовими особами позивача було складено акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки від 04.07.2023 року №843/02-32-07-05/.

05.07.2023 посадовою особою ГУДПС у Вінницькій області, в зв`язку з відмовою у допуску до проведення фактичної перевірки, за наявності законних підстав для її проведення, на підставі п.п. 94.2.3 п.94.2 ст. 94 ПК України прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 .

Разом із тим, судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2023 у справі №120/15636/23, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області від 28.06.2023 року №1875к про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

За результатами розгляду справи №120/15636/23, суд дійшов висновку про допущення контролюючим органом порушень вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а тому і про наявність підстав для скасування наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.06.2023 року №1875к про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, враховуючи те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано наказ про призначення перевірки, суд вказує на те, що недопуск до проведення відповідачем такої перевірки не є підставою для застосування арешту коштів платника податків.

Суд зазначає, що не встановлення судом законних підстав для проведення перевірки, у разі недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки нівелює наслідки для платника податку, передбачені Податковим кодексом України, а саме адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій.

Отже враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність надання податковим органом обґрунтованих доводів щодо наявності у останнього права звернення до суду з позовом про зупинення видаткових операцій відповідача на рахунках такого платника податків у банках.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна