Справа № 580/2641/24
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року справа № 580/2641/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Янківської В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Тайрс до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

15 березня 2024 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Тайрс з позовом до Львівської митниці, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/100038/2 від 22.01.2024 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/000141;

2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/100046/2 від 24.01.2024 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/000167.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що у митного органу були відсутні підстави для відмови у митному оформленні товару на підставі поданих у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України товариством документів та для витребування додаткових документів, перелік яких наведений в частині 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки наданими документами повністю підтверджується і числове значення митної вартості і відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач зазначив, що надані ним документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою суду від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження і постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що під час розгляду поданих позивачем документів для митного оформлення товару встановлено, що документи, які подані до митного оформлення містили розбіжності, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо і в рішенні про коригування митної вартості. На вимогу митного органу належних додаткових документів, які б спростовували виявлені розбіжності декларантом не надано. Відповідач зазначив, що ним обґрунтовано прийнято спірні рішення про коригування заявленої митної вартості товару, відповідно до яких митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 ґ відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України. Для визначення митної вартості митницею використано резервний метод визначення митної вартості.

Згідно з наказом Черкаського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 №47-О «Про внесення змін в облікові документи» ОСОБА_1 , судді Черкаського окружного адміністративного суду, змінено в облікових документах прізвище Тимошенко на Янківська.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити повністю.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

22.01.2024 товариством з метою митного оформлення імпорту в Україну до Львівської митниці подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UА17U9 на шини: розміром 215/75R17.5 S201 LANVIGATOR - 340 шт., розміром 385/65R22.5 Т706 LANVIGATOR в кількості 98 шт., які перевозилися в окремому контейнері (надалі - Товар 1), в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом - 35 228,00 доларів. Загальна митна вартість товару 1, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 430 341,46 грн. ( п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією товариством були надані митному органу копії документів, перелік, яких наведено в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

23.01.2024 року товариством з метою митного оформлення імпорту в Україну товарів до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UА98U3 на шини: розміром, 385/65R22.5 Т706 LANVIGATOR, в кількості 194 шт., які перевозилися в окремому контейнері (надалі - товар 2), в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом - 29524,00 доларів США. Загальна митна вартість товару 2, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1208006,58 грн. (п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією товариством були надані митному органу копії документів, перелік, яких наведено в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МКУ).

За наслідками розгляду вказаних документів, митним органом були прийняті такі рішення:

1) рішення про коригування митної вартості товарів № иА209000/2024/100038/2 від 22.01.2024 р. було відмовлено у митному оформленні товару 1 за митною декларацією № 24UА17U9 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № иА209230/2024/000141 від 22.01.2024 ;

2) рішення про коригування митної вартості товарів № иА209000/2024/100046/2 від 24.01.2024 р., яким було відмовлено у митному оформленні Товару 2 за митною декларацією №24UА98U3 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/000167 від 24.01.2024.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови у прийнятті митних декларацій, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так, частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 вересня 2020 року у справі № 820/10288/15 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд з аналізу викладених норм зазначив, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а у подібних правовідносинах, відповідно до яких наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд встановив, що відповідно до контракту № 1 від 01.08.2019 р. та комерційного інвойсу № EU5-TYR-LAN-20231017B від 13.11.2023 року ТОВ "Тайрс" придбало в компанії SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD, (КНР) шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів, а саме:

- розміром 385/65R22.5 Т706 LANVIGATOR - 292 шт., вартістю 42 632,00 доларів США;

- розміром 215/75R17.5 S201 LANVIGATOR - 340 шт., вартістю 19 720,00 доларів США;

Всього, загальною вартістю 62 352,00 доларів США, надалі разом - товар.

Умова поставки товару за даним інвойсом згідно міжнародних правил комерційних термінів (Інкотермс-2010) - CFR (Гданськ, Польща), із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна 2400,00 доларів США (два контейнери по 1200,00 доларів США за кожний). А всього на загальну вартість товару за інвойсом (із вартістю фрахту судна), в розмірі 64752,00 доларів США.

22.01.2024 товариством з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів до Львівської митниці подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UА17U9 на шини: розміром 215/75R17.5 S201 LANVIGATOR - 340 шт., розміром 385/65R22.5 Т706 LANVIGATOR в кількості 98 шт., які перевозилися в окремому контейнері (надалі - Товар 1), в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом - 35 228,00 доларів. Загальна митна вартість Товару 1, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1 430 341,46 грн. ( п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією товариством були надані митному органу копії документів, перелік, яких наведено в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме:

- пакувальний лист (Packing list) б/н 13.11.2023;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) EU5-TYR-LAN.10.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) EU5-TYR-LAN20231017B від 13.11.2023;

- коносамент (Bill of lading) 75 від 24.11.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) бн 17.01.2024;

- інвойс BV/2024/01/0023 від 18.01.2024;

- платіжна інструкція № 161 від 27.10.2023;

- платіжна інструкція № 9 від 16.01.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг ВТ-0000004 18.01.2024;

- прайс-лист від 12.10.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 01.07.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 20.04.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н 20.06.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) бн 15.03.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 01.08.2019;

- договір (угода, контракт) № 060423 від 06.04.2023;

- договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 від 08.05.2023 ;

- договір (контракт) про перевезення № 150124 від 15.01.2024;

- заявка № 1 від 16.01.2024;

- заявка № 2 від 15.01.2024;

- лист про платежі №1 17.01.2024;

- специфікація від 13.11.2023;

- специфікація № 1 від 12.01.2024;

- копія митної декларації країни відправлення 00253350 від 21.11.2023.

Крім того, 23.01.2024 року товариством з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UА98U3 на шини: розміром, 385/65R22.5 Т706 LANVIGATOR, в кількості 194 шт., які перевозилися в окремому контейнері (надалі - товар 2), в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом - 29524,00 доларів США. Загальна митна вартість товару 2, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1208006,58 грн. (п. 45 декларації).

Разом з даною декларацією товариством були надані митному органу копії документів, перелік, яких наведено в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МКУ), а саме:

- пакувальний лист (Packing list) б/н від 13.11.2023;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) EU5-TYR-LAN20231017 від 17.10.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) EU5-TYR-LAN20231017B від 13.11.2023;

- коносамент (Bill of lading) 75 від 24.11.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) бн 22.01.2024;

- інвойс BV/2024/01/0023 від 18.01.2024;

- платіжна інструкція № 161 від 27.10.2023;

- платіжна інструкція № 9 від 16.01.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг СФ/Б-00024 від 22.01.2024;

- прайс-лист від 12.10.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 01.07.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 20.04.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н 20.06.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 15.03.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 01.08.2019;

- договір (угода, контракт) № 060423 від 06.04.2023;

- договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 від 08.05.2023 ;

- договір (контракт) про перевезення № 290823 від 29.08.2023;

- заявка № 1 від 18.01.2024;

- заявка № 2 від 15.01.2024;

- лист про платежі №1 17.01.2024;

- специфікація від 13.11.2023;

- специфікація № 1 від 12.01.2024;

- копія митної декларації країни відправлення 00253350 від 21.11.2023;

За результатами перевірки поданих митних декларацій та поданих документів митним органом позивачу направлені повідомлення № 449213 від 22.01.2024 та 450648 від 23.01.2024 із вимогою про надання додаткових.

На виконання вказаних повідомлень декларантом по кожній із вказаних декларацій товар 1-2 додатково (повторно) митному орану подані наступні документи: звіт про незалежну оцінку № 008 від 17.01.2024.

З аналізу переліку поданих позивачем документів суд доходить висновку, що позивач подав необхідний перелік документів для підтвердження митної вартості поставленого товару, вичерпний перелік яких зазначений у ч.2 ст. 53 МК України. При цьому подані документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Достовірність вказаних документів обґрунтованих сумнівів у суду не викликає. У матеріалах справи відсутні докази наявності у поданих позивачем для митного оформлення документів ознак підробки, натомість вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин, що надані до митної декларації документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію.

В спірному рішенні 22.01.2024 №UA209000/2024/1000338/2 відповідач зазначив, що за результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від

№1 (зі змінами та доповненнями) визначено, що проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу;

- відповідно до вимог п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 01.08.2019 №1 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди;

- експортна декларація країни відправлення 00253350 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

- прайс-лист від 12.10.2023 №б/н-не може бути взятий до уваги оскільки умови поставки не відповідають умовам вказаним у зовнішньоекономічному Договорі.

- у проформі ЕU5-ТУR-LAN-20231017 від 13.11.2023 загальна вартість товару становить 250088,00 дол. США, умови оплати вказано: 100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення №161 від 27.10.2023 на суму 20500 дол. та №9 від 16.01.2024 - на суму 44252,00 дол. США. Тобто, умову контракту щодо оплати не дотримано.

Надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах вказано ,що даний документ являються платіжною інструкцією. Що не є документом ,який засвідчує факт переведення коштів.

Отже відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально у повному обсязі.

В спірному рішенні 24.01.2024 №UA209000/2024/100046/2 відповідач зазначив, що за результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.20219 №1 (зі змінами та доповненнями) визначено що проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу;

- відповідно до вимог п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 01.08.2019 №1 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

- експортна декларація країни відправлення 00253350 - не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.

- прайс-лист від 12.10.2023 №б/н-не може бути взятий до уваги оскільки умови поставки не відповідають умовам вказаним у зовнішньоекономічному Договорі.

- у проформі ЕU5-ТУR-LAN-20231017 від 17.10.2023 загальна вартість товару становить 250088,00 дол. США, умови оплати вказано: 100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 161 від 27.10.2023 на суму 20500 дол. Та №9 від 16.01.2024 - на суму 44252,00 дол. США. Тобто, умову контракту щодо оплати не дотримано.

Надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах вказано, що даний документ являються платіжною інструкцією. Що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів.

Надавши оцінку вказаним посиланням відповідача, суд зазначає таке.

Стосовно доводів митного органу у спірних рішеннях щодо ненадання до митного оформлення сертифікату походження товару та замовлення, на підставі якого було складено проформу-інвойс, суд зазначає, що сертифікат походження товару (п. 5.5. зовнішньоекономічного контракту) та замовлення покупця на підставі якого складається проформа-інвойс (п. 2.2. зовнішньоекономічного контракту), не є документами, що підтверджують числові показники митної вартості товару, та не входять до переліку документів, подання яких митному органу є обов`язковим відповідно до приписів ч. 2 статті 53 МК України, або додатковими, подання яких передбачено частиною 3 статті 53 МКУ.

Водночас, митному органу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 МКУ).

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача про те, що експортна декларація країни відправлення 00253350 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару, оскільки надана позивачем експортна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких зазначений у ч. 2 ст. 53 МК України. Як зазначалось вище, подані позивачем документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, у матеріалах справи відсутні докази наявності у поданих позивачем для митного оформлення документів ознак підробки, натомість вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Щодо посилань митного органу в спірних рішеннях про коригування щодо невідповідності умов прайс-листа від 12.10.2023 умовам поставки за договором суд зазначає, що прайс-лист постачальника не є ні транспортним, ні товаро-супровідним чи розрахунковим документом та не визначає базиси (умови) поставки, або інші умови поставки, а лише містить інформацію про наявну у продавця номенклатуру, асортимент та орієнтовну ціну товару, яка пропонується ним для вільного продажу на ринку на певну дату або в певний період. Водночас, умови поставки, вартість товару та його складники, а також інші необхідні характеристики товару, що поставляється за конкретною поставкою та конкретно визначеному покупцю визначається положеннями міжнародного контракту, складеними на його виконання проформами-інвойсами, комерційним інвойсом, а також іншими товаросупровідними та розрахунковими документами, які підтверджують складові числової, кількісної та вартісної характеристики товару, та які були надані митному органу в достатньому обсязі при декларуванні вищевказаного товару.

Водночас, умовами міжнародного контракту № 1 від 01.08.2019 визначено, що попередня вартість товару, його кількість та асортимент, визначається в проформах-інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту, а остаточна вартість та асортимент товару, який постачається покупцю в тому числі і базис постачання визначається у комерційному інвойсі ( п. 5.1. контракту, в редакції додаткової угоди від 01.07.2020 ) і вказані документи були надані декларантом митному органу при декларуванні товару.

При цьому, співставляючи дані у наданих документах (проформі-інвойсу, комерційного інвойсу та прайс-листа) щодо кількості, асортименту, номенклатури та вартості одиниці товару, вбачається, що вищевказані дані повністю збігаються та корелюються між собою, та дозволяють впевнитись у достовірності числових та кількісних даних стосовно задекларованого товару, а відповідні доводи Відповідача щодо наявності розбіжностей які унеможливлюють неможливості впевнитися у достовірності числових даних у даних документах є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо посилань митного органу в спірних рішеннях про коригування щодо невиконання умов контракту стосовно оплати товару суд зазначає, що у проформі EU5-TYR-LAN-20231017 від 13.11.2023 загальна вартість товару становить 250088,00 дол. США, умови оплати вказано:100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 161 від 27.10.2023 на суму 20 500 дол. та № 9 від 16.01.2024 - на суму 44 252,00 дол. тобто умову контракту щодо оплати не дотримано. Надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах вказано ,що даний документ являються платіжною інструкцією, що не є документом ,який засвідчує факт переведення коштів.

Як встановлено судом, поставка товару здійснювалась відповідно до міжнародного контракту № 1 від 01.08.2019 р. (із змінами та доповненнями) та комерційного інвойсу № EU5-TYR-LAN-20231017В від 13.11.2023.

Положеннями п. 2.1. та 2.4 контракту № 1 від 01.08.2019 (в редакції додаткової угоди від 15.03.2023 року до Контракту) визначено, що попередня ціна, кількість та сума товару зазначається у проформі-інвойсі. Остаточна номенклатура, кількість та сума кожної партії товару вказується в Комерційному інвойсі після фактичного завантаження в морський контейнер. Комерційний інвойс, крім вартості товару може включати вартість доставки Товару Покупцю та страхування його вартості.

Отже, основним та визначальним товаросупровідним документом, який підтверджує поставку конкретної партії товару є Комерційний інвойс, а в даному випадку : комерційний інвойс № EU5-TYR-LAN-20231017В від 13.11.2023 року, на загальну вартість 64 752,00 доларів США, який в даному випадку передбачав поставку частини (певного траншу) від усього запланованого обсягу товару визначеного за попередньою проформою-інвойсом № EU5-TYR-LAN-20231017 від 13.11.2023 на загальну вартість товару 250 088,00 доларів США, а тому оплаті за даною поставкою підлягала та частина товару, яка була фактично відвантажена покупцю згідно вказаного комерційного інвойсу, на загальну суму 64 752,00 доларів США, а не вся вартість та асортимент товару, що були зазначені в попередній проформі інвойсі, як то помилково вважає відповідач, а відтак доводи відповідача щодо необхідності надання доказів повної оплати вартості проформи- інвойсу 250 088,00 доларів США є помилковими та безпідставними.

Водночас, при декларуванні товару позивачем митному органу надані документи, які підтверджували повну 100% оплату вартості товару, за комерційним інвойсом № EU5-TYR-LAN-20231017В, що підтверджується платіжними інструкціями № 161 від 27.10.2023 на суму 20 500 дол. та № 9 від 16.01.2024 - на суму 44 252,00 дол., а всього на загальну суму 64 752,00 доларів США. Посилання на те, що вказані інструкції не є платіжними документами, що підтверджують здійснення оплати коштів є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що позивач вірно провів розрахунок митної вартості, надав всі документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Крім того, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД UА204150/2023/000119 від 08.11.2023 де вартість такого товару становить 3,01 дол. США за кг (даного виду товару).

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Відповідач не довів, що вартість товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак (фірми-виробника, якості тощо).

Оскільки відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару позивача, суд дійшов висновку, що спірні рішення є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UА209000/2024/100038/2 від 22.01.2024 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/000141.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/100046/2 від 24.01.2024 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/000167.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тайрс витрати зі сплати судового збору в розмірі 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 64 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА