Справа № 160/3565/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2024 рокуСправа №160/3565/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю АВ метал груп звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є законним та обгрунтованим. Відповідачем встановлено в митній декларації та митних документах розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «АВ метал груп» зареєстроване 14.04.2009, що підтверджується записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 36441934. Основний вид діяльності товариства за КВЕД: 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами.
12.01.2019 року між ТОВ АВ метал груп (покупець) та MANGALAM ALLOYS LIMITED (Індія) (продавець) укладено контракт №MAL-AV/18-19/257, предметом якого є поставка продукції з нержавіючої сталі, яка виготовлена відповідно до стандартів ASTM A276/A484.
- Товар 1: Прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі без подальшого оброблення, крім холодного деформування або оброблення у холодному стані, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 25 мм, з масовою часткою нікелю менш як 2,5%; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 201, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:16мм 0,966т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 201, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:16мм 0,979т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 201, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:16мм 0,262т.; Вміст нікелю: 1,40%. Виробник: MANGALAM ALLOYS LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ІN.
- Товар 2: Прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі без подальшого оброблення, крім холодного деформування або оброблення у холодному стані, круглого поперечного перерізу, діаметром 25 мм або більше, але менш як 80мм, з масовою часткою нікелю 2,5% або більше: Круг з нержавіючої сталі марки AISI 304, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:30мм 0,912т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:30мм 0,877т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 0,941т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 0,471т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 1,026т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 1,034т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 1,028т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 0,938т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 0,658т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:60мм 0,542т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:60мм 0,134т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:60мм 0,807т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:60мм 0,808т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 204, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:65мм 0,631т.; Вміст нікелю: 8,01-8,09%. Круг з нержавіючої сталі марки AISI 316, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:25мм 0,377т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 316, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:50мм 0,565т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 316, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:60мм 0,544т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 316, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:70мм 0,184т.; Вміст нікелю: 10,02-10,08%. Виробник: MANGALAM ALLOYS LIMITED; Торговельна марка: немає даних; Країна виробництва: ІN.
- Товар 3: Прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі без подальшого оброблення, крім холодного деформування або оброблення у холодному стані, круглого поперечного перерізу, діаметром 80 мм або більше, з масовою часткою нікелю 2,5% або більше; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 304, довжиною: 5000-6000мм, діаментром:85мм 0,95т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 304, довжиною: 4000-6000мм, діаментром:90мм 1,17т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 304, довжиною: 3000-6000мм, діаментром:95мм 0,244т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 304, довжиною: 3000-6000мм, діаментром:95мм 1,162т.; Вміст нікелю: 8,01 8,09%. Виробник: MANGALAM ALLOYS LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ІN.
- Товар 4: Прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі без подальшого оброблення, крім холодного деформування або оброблення у холодному стані, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 25 мм, з масовою часткою нікелю 2,5% або більше: Круг з нержавіючої сталі марки AISI 316, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:16мм 0,43т.; Вміст нікелю: 10,06%. Виробник: MANGALAM ALLOYS LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ІN.
- Товар 5: Прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі без подальшого оброблення, крім холодного деформування або оброблення у холодному стані, круглого поперечного перерізу, діаметром 25 мм або більше, але менш як 80мм, з масовою часткою нікелю менш як 2,5%: Круг з нержавіючої сталі марки AISI 420, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:70мм 0,527т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 420, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:70мм 0,537т.; Круг з нержавіючої сталі марки AISI 420, довжиною: 6000-6100мм, діаментром:75мм 1,233т.; Без вмісту нікелю. Виробник: MANGALAM ALLOYS LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ІN.
- Товар 6: Прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі без подальшого оброблення, крім холодного деформування або оброблення у холодному стані, круглого поперечного перерізу, діаметром 80 мм або більше, з масовою часткою нікелю менш як 2,5%: Круг з нержавіючої сталі марки AISI 420, довжиною: 3000-6100мм, діаментром:100мм 1,144т.; Без вмісту нікелю. Виробник: MANGALAM ALLOYS LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ІN.
Митна вартість зазначених товарів підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками), митним органом встановлено, що подані до митного оформлення документи на підтвердження митної вартості містять розбіжності.
Декларанту сформовано електронне повідомлення, відповідно до якого встановлено наступне.
1) У копії митної декларації відправлення від 28.08.2023 №3508166 (сторінка 2) зазначено інформацію про комісію у розмірі 457,6 дол. США, відомості щодо якої відсутні у рахунку - проформі від 21.04.2023 б/н та інвойсі від 26.08.2023 Ме ЕХР/23-24/36.
Згідно постанови Міністерства Торгівлі та Промисловості Індії №06 (ВЕ-2012)/2009-14 від 10.10.2012 та постанови Резервного Банку Індії RВІ/2012- 13/14 Master Circular #14/2012-13, експортер, який належним чином дотримується податкових та економічних законів Індії та підприємство якого працює легально і являється державним стимулятором розвитку експорту, має право на отримання державної компенсації частини вартості експортованого товару. Для реалізації такого права експортер: або отримує її переказом коштів з державного бюджету на розрахунковий рахунок підприємства з обов`язковим зазначенням даної суми комісії в експортній декларації; або вказує дану суму комісії у вигляді знижки в інвойсі без зазначення її в експортній декларації. Таким чином, відповідно до умов 7 статті ГАТТ, відповідно до якої базою оподаткування товарів для митної оцінки є дійсна вартість товарів, сума комісії, зазначена в експортній декларації підлягає включенню до митної вартості імпортованих на митну територію України товарів. Разом з тим, числове значення комісії не враховане декларантом при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 статті 58 Митного кодексу України.
2) Також подана до митного оформлення копія митної декларації відправлення від 28.08.2023 року №3508166 містить відомості про порт завантаження, що не відповідає відомостям коносаменту від 05.09.2023 №230688369.
4) У висновку ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 23.11.2023 №123/640 враховуються тенденція до зниження світових цін на сировинні матеріали і прокат з нержавіючої сталі в червні - вересні 2023 року, проте рахунок - проформа від 21.04.2023 б/н, у якій зазначені ціни на оцінювані товари виставлена у квітні 2023 року. Таким чином висновок ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" від 23.11.2023 No123/640 через неактуальність інформації не може бути взятий до уваги.
5) У додатково наданому прайс листі зазначаються відомості лише щодо місяця виставлення прайс - листа, без зазначення конкретного терміну його дії.
6) У додатково наданому акті звірки відсутня печатка продавця.
7) Надана додатково біржова вартість сировини LМЕ NІ на нікель не містить точних числових значень вартості нікелю, та за відсутності калькуляції ціни товарів не дає можливості в повній мірі перевірити її вплив на формування ціни товарів.
Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 53 Митного кодексу України митниця зобов`язала позивача надати такі додаткові документи:
1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни на заявлених комерційних умовах постаки;
4) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
5) пояснення стосовно заповнення графи «Commision» копії митної декларації країни відправлення від 28.08.2023 №3508166.
У відповідь на повідомлення митного органу ТОВ «АВ метал груп» листом від 24.07.2023 № 1 були надані витребувані документи, а також повідомлено, що товариство надало всі наявні документи та протягом 10 робочих днів додаткові документи надані не будуть.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року;
- картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року.
Позивач, не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, вважаючи їх такими, що не відповідають вимогам законодавства, звернувся з даною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
За приписами ч. 8 ст. 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Приписами частини 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
З аналізу ч. 1 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формально-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною 2 ст. 55 Митного кодексу України, визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
Втім, як видно зі змісту спірного рішення №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МК України, зокрема, у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятої до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних товарів (статті 59-61 МК України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України.
Проте таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Крім того, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Так, зі змісту оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 24.11.2023 року видно, що воно не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару.
Усі посилання відповідача мають формальний характер, адже стосуються обставин, які не впливають на рівень митної вартості товару та не містять числових складників, за допомогою яких вона формується.
При цьому, усі подані документи містили відповідні печатки та підписи уповноважених осіб, що не враховано відповідачем під час митного оформлення товару.
Суд звертає увагу, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з цим, відповідачем не доведено ані у рішенні, що оскаржується, ані у відзиві, що подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Щодо посилань відповідача на те, що в копії митної декларації відправлення від 28.08.2023 №3508166 зазначено інформацію про комісію у розмірі 457,6 дол. США, відомості щодо якої відсутні у рахунку - проформі від 21.04.2023 б/н та інвойсі від 26.08.2023 Ме ЕХР/23-24/36, а також містить відомості про порт завантаження, що не відповідає відомостям коносаменту від 05.09.2023 №230688369, суд зазначає, що декларації країни відправлення є внутрішніми документами постачальника та мають свої особливості у оформлені, що обумовлені законодавством країни відправлення.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно з положенням статті 53 МК України декларація країни відправлення товару не входить до переліку документів, що надаються декларантом для підтвердження митної вартості, а передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, відповідно до наданого банківського платіжного документу від 24.10.2023 року б/н не містяться посилання на окремі рахунки, а зазначено посилання на інвойси, що були надані разом із митною декларацією.
Згідно зі ст. 53 Митного кодексу України (МК України) визначений виключний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. І будь-які договори (угоди, контракти) та рахунки до них, укладені між третіми особами, в ньому відсутні.
Зауваження митниці, що у прайс-листі зазначаються відомості лише щодо місяця виставлення прайс - листа, без зазначення конкретного терміну його дії, є необґрунтованими та не вказують на обставини, яким чином це може вплинути на правильність визначення митної вартості ввезеного товару.
Крім того, прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми для нього.
Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо терміну дії, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що у додатково наданому акті звірки відсутня печатка продавця, як на обставину, що впливає на визначення митної вартості товару. Позивачем надано пояснення, що листування з продавцем за контрактом здійснюється у електронному вигляді та не потребує використання печатей. Достовірність документів засвідчується направленням на офіційні адреси листування.
Суд також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Отже, суд вважає, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару та не надано доказів правомірності дій при прийнятті рішення про коригування митної вартості, у тому числі у частині обґрунтованості прийнятої у цих рішеннях ціни за одиницю товару та застосування резервного методу.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що митним органом оспорюване рішення №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У цьому контексті, суд звертає увагу на справу «Серявін та інші проти України» рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року, згідно якої зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року, яка є предметом спору у цій справі, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року зазначено такі причини для відмови у митному оформлені (випуску) товарів: у зв`язку з прийняттям на підставі вимог ч. 6 ст.54 та ст. 55 МКУ від 13.03.2012 № 4495-VІ рішення про коригування, митної вартості товарів №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року.
Оскільки судом скасовано рішення про коригування митної вартості №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року через його протиправність, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року також підлягає скасуванню.
Відповідно дост. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно прийняті рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року та картка відмови №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 4844,80 грн.
Враховуючи задоволення позову повністю, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці на користь позивача у сумі 4844,80 грн.
З приводу стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Матеріалами справи підтверджується, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням «Консул» (керуючий партнер Чікіньов Д. М.) договір про надання професійної правничої допомоги №26/07/23 від 26.07.2023 року, за умовами якого замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає доручення, а виконавець зобов`язується відповідно до доручення замовника надати йому за плату адвокатські послуги (професійну правничу допомогу) в обсязі і на умовах, визначених цим Договором.
Згідно п.4 Договору, за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, розмір та порядок якого погоджується сторонами у додатках до даного договору.
Протоколом №1 узгодження договірної ціни до договору про надання правничої (правової) допомоги №26/07/23 від 26.07.2023 року сторони погодили вартість надання послуг за складання процесуальних документів у розмірі 5000 грн.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх обґрунтованість, розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам адвокатських послуг, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка розглядалася в загальному позовному провадження, обсяг та характер доказів у справі, суд доходить висновку, що розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, співмірним наданим у справі правничим послугам.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000175/2 від 24.11.2023 року.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000243 від 24.11.2023 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4844,80 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова