Справа № 580/5207/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 травня 2024 року справа № 580/5207/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову адвоката Гончар Л.В. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

23.05.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Гончар Л.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (18029, м.Черкаси, вул.Прикордонника Лазаренка, буд.1; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати їй індексації грошового забезпечення з 01.02.2015 до 31.12.2018 включно;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2015 до 31.12.2018 включно;

стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00грн.

Обґрунтовуючи зазначили, що позивачка проходила військову службу у відповідача та на сьогодні виключений зі списків частини і знятий з усіх видів забезпечення. На її заяву отримала від відповідача довідку про нараховані та виплачені суми індексації доходів за період з 01.01.2015 до 31.12.2018, з якої установила, що у спірному періоді відповідач не нарахував індексацію грошового забезпечення. Вважають, що така бездіяльність відповідача суперечить нормам чинного законодавства.

Додатково просили вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду зі вказаним позовом та поновити його (далі Клопотання). Обґрунтовуючи зазначили, що позивачка вперше дізналася про не проведення індексації відповідачем із його листа від 21.05.2024 №6805-3511/6811. З 19.07.2022 законодавець змінив правове регулювання строку звернення до суду з позовом у справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема, й заробітної плати, а саме встановив тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Однак позивачку звільнено до внесення відповідних змін. Посилалися на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Однак підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

У позовні заяві представниця позивачки зазначила, що позивачка звільнена зі служби цивільного захисту в Державній службі України з надзвичайних ситуацій наказом від 30.07.2020 №176. Отже, про складові розрахунку при звільненні позивачка могла дізнатися під час ознайомлення з відповідним наказом про звільнення.

Заявою щодо надання довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період позивача звернулася 25.04.2024 та лист відповідача датований 21.05.2024. Тобто, лише з 25.04.2024 позивачка почала вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за вказаний вище період. До вказаної дати позивачка не вчиняла дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеної вище індексації грошового забезпечення.

Позивачка не врахувала, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізналася, а й коли могла дізнатися про порушення своїх прав.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач відповідно до ч.6 ст.161 КАС України зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Звертаючись до суду 23.05.2024 (відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Черкаського окружного адміністративного суду на позовній заяві), позивачка пропустила строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою та зобов`язана надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, зазначити доводи поважності тому причин і надати докази.

Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачці своєчасно звернутися до суду щодо нарахування та виплати їй за період з 01.02.2015 до 31.12.2018 включно індексації грошового забезпечення, у т.ч протягом розумного строку до відповідача позовна заява та Клопотання не містять.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, застосуванню підлягає виключно висновок саме щодо норми права, якою регулюються подібні правовідносини. Щодо висновків, зазначених у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України, на які посилається представниця позивачки у Клопотанні. У вказаній справі обставини стосуються подібного предмета спору та не ідентичних обставин спору, позаяк спірні правовідносини у ній регулювалися нормами ст.ст.116, 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Однак для цієї справи вказані норми діють в редакції ЗУ №2352-IX від 01.07.2022. Отже, вказані вище висновки для неї не застосовні.

Викладені у Клопотанні доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивачки щодо звернення до відповідача та суду щодо нарахування та виплати їй за період з 01.02.2015 до 31.12.2018 включно індексації грошового забезпечення, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду. Тому не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов згідно з ч.1 ст.123 КАС України залишається без руху.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна заява має недоліки, що перешкоджають відкриттю провадження у справі, а підстави про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані у Клопотанні є неповажними.

Отже, наявні підстави залишити її без руху та зобов`язати позивачку надати обґрунтовану заяву щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду з наведенням поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили їй своєчасно звернутися в суд із позовом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивачки на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати їй строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали їй своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-133, 160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. У задоволенні клопотання вх. від 23.05.2024 адвоката адвоката Гончар Л.В. від імені ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити повністю.

Позовну заяву адвоката Гончар Л.В. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Позивачці надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачці.

Суддя Анжеліка БАБИЧ