Справа № 749/420/24
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/420/24
Номер провадження 2-а/749/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

за участю секретарів Мирошниченко А.М., Павленко В. В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Савости І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/420/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання дій незаконними, скасування постанов та закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 р. ОСОБА_1 звернувся через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати дії інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії ЕНА № 1593807 від 05 березня 2024 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 гривень за порушення ст. 121-3 ч.1 КУпАП, незаконними;

- визнати постанову серії ЕНА № 1593807 від 05 березня 2024 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити;

- визнати дії поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області рядового поліції Комар Данила Володимировича щодо складання постанови серії ЕНА № 1593834 від 05 березня 2024 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення ст. 122 ч.1 КУпАП, незаконними.

- визнати постанову серії ЕНА № 1593834 від 05 березня 2024 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.03.2024 року о 18.49 год позивач, керуючи автомобілем OPEL VIVARO НОМЕР_1 , у м. Чернігові по проспекту Перемоги, б. 47, був зупинений працівниками патрульної поліції в Чернігівській області. Рядовий поліції ОСОБА_3 повідомив позивачу, що транспортний засіб останнього має несправності, а саме: неосвітлений задній державний номерний знак в темну пору доби, чим водій порушив п.2.9 в Правил дорожнього руху ( керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим).

За доводами позовної заяви позивач, знаючи, що при виїзді з м. Сновськ до м. Чернігів, автомобіль був повністю у справному стані, зокрема, задній державний номерний знак освітлювався, вийшов з машини і ввімкнув на своєму телефоні камеру для зйомки. Він підійшов до заднього номерного знаку, лампочка працювала та освітлювала номерний знак. Для доказу, що його зупинили з надуманих причин, він на власний телефон зняв відео, на якому чітко видно, що задній номерний знак освітлений, при цьому працівник поліції повідомив, що у них також ведеться відеофіксація. Далі працівники поліції склали постанову про накладення адміністративного стягнення за фактом порушення п. 2.9 ПДР.

Крім того, позивач зазначає, що на тому місці де він робив розворот відсутня подвійна суцільна лінія розмітки.

Також за доводами позивача він заявив клопотання про участь у справі захисника, яке було проігноровано працівниками поліції.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 25.03.2024 р. позовну заяву було залишено без руху.

28.03.2024 р. недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.04.2024 р.

04.04.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.04.2024 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

10.04.2024 р. справу було знято з розгляду.

15.04.2024 р. від відповідача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 18.04.2024 р. клопотання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про заміну відповідача було задоволено. У справі №749/420/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про визнання дій незаконними, скасування постанов та закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, замінено відповідача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (, місцезнаходження: 14000, Чернігівська область, місто Чернігів, проспект Перемоги, 74) належним відповідачем Департамент патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3). Розгляд адміністративної справи розпочато спочатку. Відкладено розгляд справи на 29.04.2024 р. Визначено Департаменту патрульної поліції триденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позов.

26.04.2024 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання відповідачу додаткового строку для подання відзиву.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 29.04.2024 р. судове засідання у справі відкладено на 08.05.2024 р. Продовжено відповідачу строк для подачі відзиву на 8 днів.

08.05.2024 р. справу було знято з розгляду.

09.05.2024 р. від відповідача надійшов відзив, якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідач вважає, що позивачем було пропущено строк на оскарження постанови. Позивач скористався своїм правом на оскарження спірних постанов в адміністративному порядку. За доводами відповідача, з відеозапису з відеореєстратора 70mai вбачається, що відповідач перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, що поділяє потоки протилежних напрямів, мав неосвітлений задній номерний знак. Відповідач акцентує увагу, що з наданого позивачем відеозапису неможливо встановити де саме він здійснив розворот. Крім того, на відеозаписі зафіксовано дорожню розмітку 1.1, яку перетинати також забороняється. За доводами відповідача склад правопорушення, пов`язаного з технічною несправністю настає з моменту, коли особа рухалася з відповідною несправністю, не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію. Відповідач зазначає, що відеозапис з портативного відеореєстратора № 471159 було видалено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. Крім того, відповідач вказує на те, що на підставі заяви позивача відділом адміністративної практики УПП в Чернігівській області було ініційовано перевірку всіх обставин справи, в ході якої було досліджено відеозаписи з відеореєстратора та портативного відеореєстратора № 471159. За результатами перевірки було встановлено правомірність притягнення позивача до відповідальності. За доводами відповідача до обов`язків поліцейського не входить забезпечення особи захисником, позивачем не доведено, що він дійсно намагався скористатися допомогою захисника. Крім того, відповідач вважає заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу необґрунтованими та завищеними.

13.05.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що ним не було пропущено строк оскарження постанов, оскільки такий строк рахується з моменту отримання постанови. За доводами позивача з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що номерний знак автомобіля було чітко видно, не зафіксовано жодного автомобіля, який робить розворот. Також позивач вважає твердження відповідача про те, що орієнтована сума судових витрат є необґрунтованою, є передчасними.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

У судовому засіданні 29.05.2024 р. позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, зауважив, що місце розвороту працівниками поліції зафіксовано не було, на місці розвороту був заїзд у двір, а його номерний знак розміщений нижче, ніж фари автомобіля поліції, лампа підсвітки його знаку жовтого кольору, тому працівники поліції фізично не могли бачити, що номерний знак не підсвічений. Зазначив, що оскаржувані постанови виносилися не в його присутності. Поки він телефонував на 102, поліцейські вже поїхали. Про те, що йому відмовлено відповідачем у скасуванні оскаржуваних постанов дізнався з відзиву.

Представник позивача підтримала доводи свого довірителя.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 159834 від 05.03.2024 р., на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 340, 00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із вказаної постанови, 05.03.2024 р. о 19 год. 30 хв. в м. Чернігів, проспект Перемоги, 47, водій, керуючи тз при розвороті перетнув подвійну суцільну лінію розмітки (1.3), що поділяє транспортний поток і протилежних напрямків, чим порушив п. 8.5.1 ПДР порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

У графі «до постанови додаються» зазначено: відео з пв 471159 та реєстратора 70маі.

У графі права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статею 289 КУпАП мені роз`яснено» та в графі «Копію постанови мною отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» зазначено «відмовився» (а. с. 11, 14).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1593807 від 05.03.2024 р., на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 1190 грн за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Як вбачається із вказаної постанови, 05.03.2024 р. о 19 год. 30 хв. в м. Чернігів, проспект Перемоги, 47, водій, керував тз, у якого був неосвітлений задній державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9в ПДР керування водієм ТЗ з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим.

У графі «до постанови додаються» зазначено: відео з пв 471159 та реєстратора 70маі.

У графі права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статею 289 КУпАП мені роз`яснено» та в графі «Копію постанови мною отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» зазначено «відмовився» (а. с. 12, 15).

Також позивачем надано копію його заяви від 05.03.2024 р., адресованої начальнику управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, майору поліції Миколі Прищепі, в якій він просить скасувати оскаржувані постанови (а. с. 20).

Також позивачем надано відеозапис, на якому позивач демонструє працівникам поліції, що номерний знак підсвічено, зазначає, що «це буде відеодоказ», в свою чергу працівник поліції запевняє про те, що ведеться відеофіксація.

На іншому наданому позивачем відеозаписі зафіксовано, як позивач демонструє дорожню розмітку, яка частково стерта.

На наданому відповідачем відеозаписі зафіксовано рух автомобіля поліції, зупинку автомобіля позивача на вимогу поліції. Рух автомобіля позивача зафіксовано, місце розвороту не зафіксоване. З відеозапису вбачається, що номерний знак позивача не підсвічений. Під час виконання розвороту автомобілем поліції на відповідній ділянці дороги видно що подвійна суцільна лінія переривається у декількох місцях (права лінія розмітки подвійної лінії).

На зображенні, наданому відповідачем, із назвою «стоп кадр із місця розвороту» зазначено «орієнтовне місце розвороту». На фото також видно подвійну суцільну лінію розмітки по центру дороги, зліва на зображенні міститься автомобіль білого кольору, номерний знак якого не видно. Автомобіль позивача містить позначку про те, що його номерний знак неосвітлений. Світло від підсвітки номерного знаку відсутнє.

На зображенні, наданому відповідачем, із назвою «стоп кадр неосвітленого номерного знаку» містяться зображення трьох автомобілів. Ліворуч знаходяться два автомобілі з освітленими номерними знаками.

Рішенням щодо залишення постанов про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення бзпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1593834 та ЕНА № 1593807 від 05.03.2024 р. без змін, а заяви без задоволення, зазначені постанови було залишено без змін, а заяву ОСОБА_1 - без задоволення (а. с. 124-125). Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом від 14.03.2024 р. № 18164/41/22/01-24 (а. с. 126-128).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.

Щодо строків оскарження спірних постанов, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав оскаржувані постанови 14.03.2024 р. (а. с. 16), що відповідачем спростовано не було. З позовом позивач звернувся 21.03.2024 р., тобто в межах строку, визначеного у ч. 2 ст. 286 КАС України.

Відтак, суд вважає доводи відповідача з цього приводу необґрунтованими.

Щодо постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 121-3 КУПАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

За змістом підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У відповідності до п. 6.1.7.1 ДСТУ 3649:2010 габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціювати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.

Згідно п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам 6.1.16.1.5, 6.1.6.16.1.6.3, 6.1.7.16.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально.

З наданого відповідачем відеозапису та стопкадрів вбачається, що номерний знак позивача освітлений не був в зафіксований момент руху.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2019 року у справі №177/213/17 зазначив, що згідно з п.31.4.3 «в» ПДР України, забороняється експлуатація т/з з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла. Згідно з частиною статті 121 КУпАП відповідальність передбачено за керування т/з, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби). Тобто у даному випадку закінчений склад правопорушення настає з того моменту коли особа рухалась з технічною несправністю передбаченою п 31.4 ПДР України не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що він рухався із справним освітленням номерного знаку свого підтвердження не знайшли.

Крім того, суд звертає увагу, що у п. 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19 зазначено: «Доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.».

Позивачем не було надано жодних доказів про те, що він намагався скористатися допомогою адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, від так доводи позивача з цього приводу, без надання ним відповідних доказів, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 122 КУПАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно абз. 7 глави 1 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами; 1.11 - поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги; позначає місця, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік.

Згідно п. 6.3.1 ДСТУ 2587:2021 основне призначення розмітки організація дорожнього руху забезпеченням візуального орієнтування водіїв під час вибору напрямку й режимів руху за різних дорожніх умов; інформування та попередження про небезпеку й умови руху; позначення ділянок для перетину проїзної частини пішоходами та велосипедистами.

Розмітка має бути видимою як у світлу, так і в темну пору доби протягом функціональної довговічності.

Відповідно до п. 6.3.3 ДСТУ 2587:2021 протягом строку функціональної довговічності зношеність горизонтальної розмітки по площині не повинна перевищувати 25 %.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами підпунктів 4, 5 пункту 5 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до п. 10 розділу 3 Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, судом встановлено, що з наданого позивачем відеозапису неможливо однозначно встановити, чи є ділянка дороги, яка зафіксована на відео, місцем, де він здійснив розворот.

У той же час з наданих стоп-кадрів та відеозаписів відповідачем вбачається, що на відео не зафіксовано місце перетину дорожньої розмітки, між тим на стоп-кадрі зазначено лише місце ймовірного розвороту. При цьому, з відеозапису вбачається, що у місці, де розворот здійснив автомобіль поліції, не можливо однозначно встановити, яка саме там дорожня розмітка: 1.11 або 1.3, яка частково стерта (права лінія розмітки).

З матеріалів справи не вбачається, чи було поліцейським досліджено зношеність горизонтальної розмітки на місці вчинення розвороту позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 39 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування даної постанови та закриття провадження у справі підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання дій інспекторів поліції незаконними щодо складання оскаржуваних постанов, суд зазначає про таке.

У статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 КАС України).

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

На вказане звернув увагу Верховний Суд у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/19.

Верховний Суд у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/19 також зазначив, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Натомість, вищепроцитована норма не передбачає повноважень суду під час розгляду даної категорії справ на ухвалення рішення про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень.

З огляду на положення ст. 286 КАС України ефективним способом захисту прав позивача у цій справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у вигляді постанови з вимогою про її скасування.

Під час розгляду таких позовних вимог має бути досліджено, зокрема, але не виключно також і правомірність дій інспектора патрульної поліції.

Разом із тим, розгляд питання правомірності дій інспектора поліції в межах окремо заявлених позовних вимог, окремо від рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України вирішенню підлягає питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом не встановлено підстав, визначених у ст. 134 КАС України для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 484,48 грн та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 903,50 грн (3614/4= 903,5).

Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1693834 від 05 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 гривень (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 903,50 гривень (дев`ятсот три гривні 50 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя З.О.Шаповал