Справа № 160/33703/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/33703/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 в адміністративній справі №160/33703/23 (суддя Олійник В.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХ ПРОМ ЛЮКС до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и В:

У грудні 2023р. представник товариства з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці, в якій просив: визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів; №UA100330/2023/000051/2 від 27.10.2023 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100330/2023/000669; №UA100330/2023/000057/2 від 27.11.2023 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100330/2023/000720; №UA100330/2023/000069/2 від 13.12.2023 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100330/2023/000790.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Митницею було зазначено чіткі розбіжності, які містилися в поданих документах, а також зазначено, що надані Позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виключність повноважень митниць щодо здійснення державної митної справи, тобто

митного контролю та митного оформлення, закріплено ст. 8 МК України.

До того ж, форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю (ч.1 ст. 320 МК України).

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Однією з форм митного контролю відповідно до частини першої статті 336 МК України є перевірка документів та відомостей, необхідних для митного контролю, які відповідно до статті 335 МК України надаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості вищезазначеного товару встановлено, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу, містять розбіжності, не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та надані не в повному обсязі.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених декларантом Позивача за ЕМД на підставі розгляду поданих разом з митними деклараціями документів встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У своєму відзиві позивач зазначив, що висновки скаржника щодо неналежного дослідження судом першої інстанції доказів і пояснень, наданих митним органом, не повинні братися до уваги, оскільки вони суперечать і правовій позиції Вищого Адміністративного суду України, викладеній у Постанові Пленуму від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», і чинній на теперішній час правовій позиції Верховного Суду у справах відповідної категорії у подібних правовідносинах, що має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, з якою узгоджується наведена постанова Пленуму ВАСУ №2, і нормам чинного законодавства взагалі, і фактичним обставинам даної справи в тому числі.

До того ж, зміст Апеляційної скарги взагалі не відображає жодної норми процесуального права , які на думку скаржника були б порушені судом першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс - позивач, , місцезнаходження: вул. Артільна, буд.9, офіс.42, місто Дніпро, 49081.

Товариство з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25 травня 2023 року за № 008099859. Керівник - ОСОБА_1 .

З 19 листопада 2021 року підприємство взято на облік як платник податків та як платник єдиного внеску в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Лівобережна ДПІ (Індустріальний район м.Дніпра).

Основний вид економічної діяльності за кодом КВЕД 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.

28 червня 2022 року між іноземною компанією ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD (Китай) та товариством з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс укладено зовнішньоекономічний Контракт №28/06-2-2022.

26 жовтня 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс для здійснення митного оформлення товарів за контрактом №28/06-2-2022, а саме: товару за №1: Машини для змішування або перемішування: Бетонозмішувачі в асортименті - 314 шт., країни виробництва - CN (Китайська Народна Республіка) на загальну суму 21 521,20 USD (доларів США) до Київської митниці була подана електронна митна декларація №23UA81U1.

27 жовтня 2023 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА100330/2023/000051/2.

27 листопада 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс для здійснення митного оформлення товарів за Контрактом №28/06-2-2022, а саме: товару за №1: Машини для змішування або перемішування: Бетонозмішувачі в асортименті - 282 шт., країни виробництва - CN (Китайська Народна Республіка) на загальну суму 20 140,45 USD (доларів США) до Київської митниці була подана електронна митна декларація №23UA08U0.

27 листопада 2023 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА100330/2023/000057/2.

13 грудня 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю Тех Пром Люкс для здійснення митного оформлення товарів за Контрактом №28/06-2-2022, а саме: товару за №1: Готові текстильні вироби: комплекти постільної білизни з поліестеру - 7634 наб., країни виробництва - CN (Китайська Народна Республіка) на загальну суму 33 742,28 USD (доларів США) до Київської митниці була подана електронна митна декларація №23UA81U1.

13 грудня 2023 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA100330/2023/000069/2.

Рішеннями про коригування митної вартості товарів: №UA100330/2023/000051/2 від 27.10.2023 року, №UA100330/2023/000057/2 від 27.11.2023 року, №UA100330/2023/000069/2 від 13.12.2023 року Київською митницею за резервним методом скориговано митну вартість товарів в сторону збільшення, яка вплинула на збільшення відповідних платежів на суму в розмірі 1 011 376,75 грн., що нараховуються за митною вартістю, в т.ч.: на збільшення ввізного мита на 182 117,56 грн., на збільшення ПДВ на 829 259,19 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам Митниці, покладеним в основу прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції встановив, що Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, чітко визначають відповідні обов`язки сторін та зменшують ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі. Інкотермс містить міжнародні терміни, які згруповані в чотири категорії за принципом послідовного збільшення обов`язків продавця від мінімального до максимального обсягу і відповідного збільшення його витрат на переміщення товару, що враховується в контрактній ціні товару. І що менший обсяг витрат бере на себе продавець, то менш структурно повною вважається ціна, та навпаки.

Згідно з Інкотермс-2010 за умовами поставки СРТ (Фрахт/перевезення оплачені до (назва місця призначення) означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце погоджено сторонами) і що продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце призначення.

Таким чином, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, а покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Пунктом 2 зовнішньоекономічного Контракту №28/06-2-2022 від 28.06.2022 року визначено: Якщо інше не передбачено Інвойсом, Ціна Товару за цим Контрактом включає вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (завантаження, вивантаження), а також всі інші витрати до пункту призначення, оплата яких передбачена Продавцем, відповідно до базисних Правил ІНКОТЕРМС-2010.

Отже, наведене свідчить про те, що погоджуючи саме обрані умови поставки СРТ, сторони виходили з того, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати.

З урахуванням вищевказаного, укладаючи даний зовнішньоекономічний Контракт, Сторони погодили всі істотні умови, до складу яких належить в тому числі і ціна товару, придбаного за умовами поставки СРТ, відповідно до яких у фактурну вартість товару вже включені витрати, що впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення).

Саме тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач додав до позову скріншоти (screenshot, якими засвідчений перелік документів, поданих декларантом по системі електронного декларування MD-Declaration протягом законодавчо встановлених термінів і без їх порушення. При цьому, зміст зазначених скріншотів відображає відомості про перелік (назву), дату та час в тому числі і «досилки» документів, додатково наданих Позивачем. Крім того, у відповідній графі кожного наведеного Переліку код кожного з поданих документів відповідає коду, зазначеному у гр.44 ЕМД.

Таким чином, у даному випадку, позивачем надано усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові, і без порушення термінів, передбачених

ч.2, 3 ст.53 МК України.

При цьому, у поданих позивачем документах відсутні будь-які розбіжності, ознаки підробки або відомості, які б не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Крім того, у інвойсах є посилання на зовнішньоекономічний Контракт, змістом якого і визначені умови поставки, умови розрахунків та інше.

Також варто відмітити, що ст.53 МК України , не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які містять митну вартість, зокрема й у інвойсі.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у постанові від 20 лютого 2018 року по справі №809/1884/16.

До того ж, виходячи з умов зовнішньоекономічного Контракту, по застосованим Сторонами умовам поставки Продавець не вимагав у Покупця обов`язку відшкодування транспортних витрат, тощо.

Таким чином, відсутність такої вимоги також свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником у ціні товару.

Відповідач не прийняв до уваги норми Митного кодексу України, якими визначена необхідність надання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, для підтвердження витрат на транспортування, але тільки за певних умов , зокрема п.6 ч2. ст.53: Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: (6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Пунктом 2 Контракту №28/06-2-2022 від 28.06.2022, визначено, що: «Якщо інше не передбачено Інвойсом, Ціна Товару за цим Контрактом включає вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (завантаження, вивантаження), а також всі інші витрати до пункту призначення, оплата яких передбачена Продавцем, відповідно до базисних Правил «ІНКОТЕРМС-2010»

Отже, як за умовами поставки СРТ (Інкотермс 2010), так і контрактом передбачено, що продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

За правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року термін СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення.

Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення

договору страхування. При цьому, страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися.

Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Даний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеному у постанові від 16.07.2022 по справі №815/324/18.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи декларантом подано разом з кожною із електронною митною декларацією і відповідні Декларації митної вартості.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, у гр.20 підлягають відображенню витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України,, у гр.21 підлягають відображенню витрати навантаження, вивантаження та обробку товарів, а у гр.22 підлягають відображенню витрати на страхування оцінюваних товарів - тільки якщо ці витрати (транспортування, завантаження, вивантаження, страхування, тощо) відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Відповідно до даних гр.20, гр.21 та гр.22 кожної з поданих Декларацій митної вартості до митних декларацій «витрати на транспортування до місця доставки по товару №№...», «витрати на навантаження, вивантаження, обробку №№...» та «витрати на страхування №№...» дорівнюють 0,00грн.

Отже, відсутність даних у гр.20, гр.21 та гр.22 додатково свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником саме у ціні товару.

Таким чином, додаткові витрати на транспортування товару позивач не поніс.

Щодо застосування митним органом системи управління ризиками, суд зазначає наступне:

Стаття 362 МК України дає визначення аналізу ризику як систематичне використання митними органами наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Тобто, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у постанові від 19 лютого 2019 року по справі №805/2713/16-а.

Таким чином, наведене свідчить про те, що відовідач дійшов помилкового висновку про правомірність поширення права витребування ним у декларанта додаткових документів, у зв`язку з відхиленням рівня задекларованої митної вартості товарів декларантом від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Щодо надання специфікації товару.

За змістом п.3 поданого декларантом Контракту №28/06-2-2022 від 28.06.2022 визначено, що «Товар супроводжується наступними документами: - пакувальним листом, - рахунком-проформою (у разі наявності), - рахунком-фактурою (інвойсом), - коносаментом, або автотранспортною накладною (залізничною накладною), та іншими документами, відповідно до специфікації товару.».

Крім цього, відповідно до п.1 контракту, а саме: «Найменування (асортимент), кількість і його ціна» визначається у рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну окрему партію товару, який є невід`ємною частиною даного Контракту.

Контрактами не передбачено такого документу, як специфікація.

В даних випадках конкретна ціна (специфікація товару) визначалась сторонами та була обумовлена відповідним інвойсом.

Щодо надання коносамента, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 Контракту, встановлений перелік товаросупровідних документів, в який входить, в тому числі: коносамент або автотранспортна накладна (СМR.) (залізнична накладна).

У даному випадку була надана міжнародна автотранспортна накладна (СМR).

Митним кодексом України визначена необхідність надання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, для підтвердження витрат на транспортування.

Таким чином, відповідно до пункту 2 зовнішньоекономічного Контракту №28/06-2-2022 від 28.06.2022 визначено, що ціна товару за цим Контрактом включає вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (завантаження, вивантаження), відтак суд приходить до висновку, що це не є розбіжністю складової митної вартості товарів.

Отже, досліджені первинні документи, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.

Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Н.А. Олефіренко