Справа № 300/4807/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Біньковська Н.В.

28 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/4807/23 пров. № А/857/9415/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 300/4807/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

24.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.06.2023р. №51 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, період навчання з 01.09.1984р. - 23.06.1989р. у Івано-Франківському інституті нафти і газу; період роботи з 01.08.1989р. - 31.01.1994р. у Євпаторійській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння; періоди роботи на території російської федерації: 18.08.2000р. - 31.03.2004р. у ТОВ Спец УБР «Туртас», 01.06.2007р. - 15.12.2008р. у ТОВ «Інтегра-Буріння» ЕГБ №6, 22.08.2011р. - 05.07.2012р. та 15.08.2012р. - 01.01.2013р. у ТОВ «Бурова компанія Топаз», 24.04.2019р. - 02.02.2021р. у ТОВ «ВишТрансБур-Сервіс» (ТОВ «ВТБ Сервіс»);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком згідно заяви від 16.06.2023р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2024р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.06.2023р. №51.

Одночасно суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: 01.08.1989р. - 31.01.1994р. в Євпаторійській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння, 18.08.2000р. - 31.03.2001р. у ООО «Спец УБР «Туртас», 01.06.2007р. - 15.12.2008р. у ООО «Интегра-Бурение» ЕГБ №6, 22.08.2011р. - 05.07.2012р. та 15.08.2012р. - 01.01.2013р. у ТОВ «Буровая компания Топаз», 24.04.2019р. - 02.02.2021р. у ТОВ «ВышТрансБур-Сервис».

Також, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2023р. про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

15.04.2024р. Додатковим рішенням суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи: 01.02.2004р. - 31.03.2004р. у ООО «Спец УБР «Туртас».

Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

16.06.2023р. ОСОБА_1 , у віці 60 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності вказану заяву передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

23.06.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Рішенням №51 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні уточнюючи довідки та має місце неточності в документах.

30.06.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом №0900-0209-8/30539 повідомив позивача про дане рішення.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.

ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно абз.1 п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах..

В абз.1, 2 п.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

В п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» видно, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено наступні визначення:

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

п.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

ст.6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Згідно ст.12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993р.).

ст.7 Угоди від 14.01.1993р. визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Зі змісту наведених норм видно, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території рф або на підприємстві зареєстрованому на території рф після 13.03.1992р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в рф. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно ст.2 федерального закону рф № 173-фз від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду рф, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

ч.1 ст.10 цього федерального закону до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в ч.1 ст.3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

З вищезазначеного слідує, що законодавством України, так і законодавством рф передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до ПФ тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

В ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №637 від 12.08.1993р. /Порядок № 637/, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема відомостей про умови праці, характер виконуваної роботи.

п.5 Інструкції №162 встановлено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї). При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

п.1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973р. №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Із змісту п.13-п.18 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» передбачено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

п.1.1 розділу 1, п.3.1 розділу 3, п.5.1 та п.5.2 розділу 5 наказу встановлено, що Міністерства праці та соціального розвитку російської федерації від 10.10.2003р. №69 «Про затвердження Інструкції по заповненню трудових книжок» (надалі також Інструкція №69, чинна у спірні періоди роботи позивача в росії, втратила чинність 01.09.2021р.) у графі 3 «Записи про роботу» трудової книжки у заголовку вказується повне найменування організації, а також скорочене найменування організації.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, який вноситься, в графі 2 зазначається дата прийому на роботу.

В графі 3 робиться запис про прийняття чи призначення в структурний підрозділ організації та вказується його конкретне найменування, найменування посади (роботи), спеціальності, професії та кваліфікації, а в графу 4 заносяться дата та номер наказу (розпорядження) чи іншого рішення роботодавця згідно з яким працівника прийнято на роботу. Записи про звільнення (закінчення трудового договору) у трудовій книжці працівника проводиться в такому порядку: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 вказується дата звільнення (закінчення трудового договору); в графів 3 робиться запис про причину звільнення (закінчення трудового договору); в графі 4 вказується найменування документа на підставі якого внесено запис наказ (розпорядження) чи інше рішення роботодавця, його дата та номер. У разі закінчення трудового договору з підстав, передбачених статтею 77 трудового кодексу російської федерації до трудової книжки вноситься запис про звільнення (закінчення трудового договору) із посиланням на відповідний пункт вказаної статті.

У разі припинення трудового договору через обставини, які не залежать від волі сторін, до трудової книжки вносяться записи про причини припинення трудового договору із посиланням на відповідний пункт ст.83 трудового кодексу російської федерації.

Відповідно до розділу п.7.1 розділу 7 Інструкції №69 дублікат трудової книжки заповнюється у відповідності із розділами 1-6 цієї Інструкції.

Інструкція №69 містить аналогічні із Інструкцією №162 вимоги щодо порядку заповнення дубліката трудової книжки.

Аналогічні вимоги щодо порядку ведення трудових книжок, зокрема й щодо порядку заповнення дубліката трудової книжки, містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р. (надалі також - Інструкція №58).

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що як видно з дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 18.05.2000р. позивач у спірний період:

До прийому на роботу до Євпаторійської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння, зокрема, навчався в Івано-Франківському інституті нафти і газу з вересня 1984 року - червень 1989 року, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 ;

- 01.08.1989р. прийнятий на роботу до Євпаторійської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння в Байганинську партію глибокого буріння помічником бурильника 4 розряду, на підставі наказу №65-к від 25.08.1989р.;

- 07.05.1990р. переведений бурильником 6 розряду; (наказ №36 від 07.05.1990)

- 04.12.1990р. призначений помічником бурового майстра, свердловина №1; (наказ №101-к від 04.12.1990р.);

- 01.03.1991р. у зв`язку із затвердженням нового штатного розпису призначений на посаду інженера по глинистому розтвору 1 категорії Кримської партії глибокого буріння (наказ №24-к від 18.03.1991р.);

- 01.07.1991р. переведений майстром з ремонту обладнання Мартукської бази; (наказ №55-к від 04.07.1991р.);

- 17.08.1993р. переведений заступником начальника Кримської партії глибокого буріння. ( наказ №75-к від 18.08.1993р.);

- 31.01.1994р. у зв`язку із ліквідацією Євпаторійської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння звільнений в порядку переведення до Причорноморсько-Кримської нафтогазорозвідувальної експедиції згідно п.5 ст.36 КЗпП України; (наказ №8-к від 31.01.1994р.);

-01.02.1994р. прийняти на роботу до Причорноморсько-Кримської нафтогазорозвідувальної експедиції в порядку переведення з Євпаторійської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння на посаду заступника начальника Євпаторійської партії глибокого буріння (наказ №1-к від 01.02.1994р.);

- 20.06.1994р. призначений начальником відділу соціального розвитку; (наказ №48-к від 23.06.1994р.);

- 20.12.1994р. призначений технічним керівником дільниці СПБ Євпаторійської партії глибокого буріння; (наказ №48-к від 02.06.1994р.);

-16.03.1996р. Причорноморсько-Кримська нафтогазорозвідувальна експедиція перетворена в Причорноморсько-Кримську нафтогазорозвідувальну партію, по новому штатному розпису призначений на посаду начальника дільниці №2 структурно-пошукового буріння і договірних робіт;

- 01.04.1996р. переведений технічним керівником партії структурно-пошукового буріння; (наказ №11-к від 08.04.1996р.);

- 12.08.1996р. звільнений з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. (наказ №45-к від 09.08.1996р.;

- 18.08.2000р. прийнятий майстром відділу заключних робіт вахтово-експедиційним методом робіт до ЗАТ «УБР-Туртас», (наказ №51-к від 31.08.2000р.);

- 01.04.2001р. ЗАО «УБР-Туртас» реорганізовано у ООО Спец УБР «Туртас» на підставі постанови Уватського району Тюменської області №101 від 27.02.2001р.;

- 13.08.2002 призначений на посаду бурового майстра до ООО «Спец УБР «Туртас», (наказу58-к від 13.08.2002р.);

- 31.03.2004р. звільнений з посади у зв`язку із переведенням ООО «Спец УБР «Уват», (наказ 11-к від 08.04.2004р.);

- 01.04.2004р. прийнятий на роботу до ООО «Спец УБР «Уват» на посаду майстра бурового у зв`язку із переведенням із ООО «Спец УБР «Туртас»; (наказ №26-к від 08.04.2004р.);

- 10.06.2007р. звільнений за власним бажанням; (наказ №289-к від 10.06.2007р.);

- 01.06.2007р. прийнятий на роботу до бурової бригади на посаду майстра вахтовим методом до ООО «Интегра-Бурение» ЕГБ №6, (наказ від 01.06.2007р.) №98-70 к;

- 01.08.2007р. переведений до філіалу ООО «Интегра-Бурение» ЕГБ №6 до м. Нижнєвартовськ, в бурову бригаду на посаду борового майстра вахтовим методом; (наказ №6к від 01.08.2007р.);

- 15.12.2008р. звільнений з роботи за згодою сторін, наказ №1242 к від 07.11.2008р.;

- 22.08.2011р. прийнятий на роботу інженером з підготовки виробництва вахтово-експедиційним методом роботи, до ООО «Буровая компания Топаз»; (наказ №122-к від 21.08.2011р.);

- 05.07.2012р. звільнений за власним бажанням; (наказ №158-к від 05.07.2012р.);

- 15.08.2012р. прийнятий на роботу інженером-технологом вахтово-експедиційним методом роботи до ООО «Буровая компания Топаз»; (наказ від 15.08.2012р. №206-к);

- 01.01.2013р. трудовий договір розірвано з ініціативи робітника; (наказ №1/1 к від 01.01.2013р.);

- 02.01.2013р. прийнятий на роботу інженером-технологом вахтово-експедиційним методом роботи до ООО «ВышТрансБур-Сервис»; (наказ від 02.01.2013р. №05-к);

- 21.07.2013р. звільнений за власним бажанням у зв`язку із закінченням терміну дозволу на роботу; (наказ №112-к від 21.07.2013р.);

- 07.08.2013р. прийнятий на роботу інженером-технологом вахтово-експедиційним методом роботи до ООО «ВышТрансБур-Сервис»; (наказ від 07.08.2013р. №116-к);

- 19.12.2013р. трудовий договір припинено у зв`язку із позбавленням працівника спеціального права (ліцензії); (наказ від 07.08.2013р. №116-к.)

Згідно трудової книжки від 20.12.2013р. позивач у спірний період (а.с.24):

- 20.12.2013р. прийнятий на роботу інженером-технологом вахтово-експедиційним методом роботи до ООО «ВышТрансБур-Сервис»; (наказ від 20.12.2013р. №163-к);

- 04.11.2014р. трудовий договір припинено у зв`язку із закінченням терміну дії дозволу на роботу; (наказ від 04.11.2014р.) №149-к;

- 22.12.2014р. прийнятий на роботу інженером-технологом вахтово-експедиційним методом роботи до ООО «ВышТрансБур-Сервис»; (наказ від 22.12.2014р. №150-к);

- 28.02.2015р. звільнений за власним бажанням; (наказ від 28.02.2015р. №46-к);

- 01.03.2015р. прийнятий на роботу на посаду головного інженера вахтовим методом до ООО «ВышТрансБур-Сервис» (ООО «ВТБ Сервис»); (наказ №98-к від 28.02.2015р.);

- 22.10.2015р. звільнений з роботи у зв`язку із закінченням терміну дії дозволу; (наказ від 22.10.2015р. №370-к);

- 23.10.2015р. прийнятий на роботу на посаду головного інженера вахтовим методом до ООО «ВышТрансБур-Сервис» (ООО «ВТБ Сервис») (наказ №371-к від 23.10.2015р.);

- 15.10.2016р.звільнений з роботи у зв`язку із закінченням терміну дії договору; (наказ від 15.10.2016р. №327-К);

- 24.04.2019р. прийнятий на роботу на посаду головного інженера вахтовим методом до ООО «ВышТрансБур-Сервис» (ООО «ВТБ Сервис»); (наказ №29-к від 24.04.2019р.);

- 02.02.2021р. звільнений за власним бажанням; (наказ від 02.02.2021р. №1);

Одночасно, колегія суддів також зазначає, що жодних виправлень, підчищень тощо у дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 немає. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Вказані записи у трудовій книжці скріплені і засвідчені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція щодо того, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж особи, викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі № 754/14898/15-а.

Стосовно доводів апелянта щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи на території рф у зв`язку з припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. колегія суддів зазначає наступне.

З 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність прийняття оспорюваного рішення пенсійного органу, та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Таким чином, вказані спірні періоди роботи позивача на території рф підлягають зарахуванню до його страхового стажу.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 23.06.2023р. №51 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним.

Крім того, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005р. №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області- залишити без задоволення, а Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 300/4807/23- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 28.05.2024р