Справа № 140/1847/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1847/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (длі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.01.2024 № 56 та зобов`язання призначити пенсію за віком з 09.06.2023 та виплатити заборгованість по виплаті пенсії з 09.06.2023 по день поновлення її виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 09.06.2023 звернулася до Ірпінського ОУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком та відповідними документами. Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 16.06.2023 №56 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки ОСОБА_1 не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії.

Вказане рішення було оскаржене позивачем у судовому порядку та рішенням суду від 05.12.2023 визнано протиправним та скасоване.

18.01.2024 позивач повторно звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком та відповідними документами, у тому числі із зазначеним рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2023. Проте, ГУ ПФУ у Волинській області частково взято до уваги рішення суду та зараховано до страхового стажу позивача періоди з 01.04.1999 р. по 31.12.2003 р. та з 04.05.2006 р. по 13.12.2009 р., а іншу частину рішення проігноровано.

Однак, 31.01.2024 рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №56 позивачу було знову відмовлено у призначенні пенсії за віком з тим самих підстав, що були зазначені у попередній позовній заяві та визнані судом протиправними, а саме, що позивачем не долучено пенсійну справу та довідку атестат про дату припинення виплати пенсії.

Позивач зазначає, що ні Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, ні жодний інший нормативно-правовий акт не передбачає обов`язок особи, що звертається з заявою про призначення пенсії подавати пенсійну справу та довідку атестат про дату припинення виплати пенсії до заяви.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку та отримувала пенсію в АР Крим. Для призначення пенсії при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове місце проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці, основним документом є пенсійна справа та довідка-атестат про припинення виплати пенсії за попереднім місцем постійного проживання. Позивач для призначення пенсії до переліку документів не долучила пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік) за місцем постійного або тимчасового проживання. Оскільки позивачем не дотримано пункт 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.06.2023 звернулася до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії та наявними у неї документами. При цьому у заяві вказала, що інших документів не має та пенсія їй була призначена в АР Крим, пенсійна справа знаходиться там.

16.06.2023 ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення №56 про відмову в призначенні пенсії (взяття на облік з АР Крим). Вказане рішення мотивоване тим, що позивачем до переліку документів не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік до органу Пенсійного фонду України) за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера. Водночас у даному рішенні пенсійний орган зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 8 місяців 03 дні.

Вказане рішення позивач оскаржила в судовому порядку та рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі № 140/28001/23, яке набрало законної сили 05.01.2024, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16.06.2023 №56 про відмову в призначенні пенсії (взяття на облік з АР Крим) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 01.04.1999 по 31.12.2003, з 04.05.2006 по 13.12.2009.

На виконання вказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.06.2023 та 31.01.2024 прийнято рішення № 56 про відмову в призначенні пенсії (взяття на облік з АР Крим). Вказане рішення мотивоване тим, що позивачем до переліку документів не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік до органу Пенсійного фонду України) за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера. Водночас у даному рішенні пенсійний орган зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 10 місяців 25 днів (а.с. 20-21).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2023 року мають особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 30 років.

Судом встановлено, що з 29.08.2014 позивачу була призначена пенсія територіальним відділом пенсійного фонду російської федерації.

З 15.01.2021 позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи, видана Немішаївською селищною радою Бучанського району Київської області від 08.04.2021 №46.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою ГУ УПФУ у Волинській області у призначенні пенсії, оскільки позивачем до переліку документів не долучено пенсійну справу та довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії, що унеможливлює призначення пенсії (взяття на облік до органу Пенсійного фонду України) за місцем постійного або тимчасового проживання пенсіонера.

Так, механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №234 (далі - Порядок №234).

Відповідно до пункту 4 Порядку 234 територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації. Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, згідно з вимогами Порядку 234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів російської федерації покладається саме на територіальні органи Пенсійного фонду.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває до цього часу, що унеможливлює з об`єктивних підстав надіслати до компетентного органу російської федерації відповідний запит та отримати підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Разом з тим, на думку суду, вказана обставина не може позбавити позивача права на пенсійне забезпечення як особу, яка є громадянином України, станом на даний час проживає на території України та має зареєстроване місце проживання.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, про те, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії від 31.01.2024 №56 з підстав не подання позивачем пенсійної справи та довідки-атестата про дату припинення виплати пенсії прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації її прав документів, а також неможливість їх подання з огляду на військову агресію російської федерації проти України.

Щодо вимоги призначити позивачу пенсію з 09.06.2023, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм статті 245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком з 09.06.2023.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату заборгованості пенсії з 09.06.2023 по день її поновлення, то суд зазначає, що відповідач ще не приймав рішення щодо призначення пенсії позивачу та здійснення її нарахування на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого призначення будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 16.02.2024 (а.с. 5). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки часткове задоволення позову стосується способу захисту порушеного права, обраного судом.

Також позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин п`ятої сьомої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 1/14/02/24 від 14.02.2024, укладений між позивачем та адвокатом Проскуріним В.Г., акт надання правової допомоги від 16.02.2024, квитанція про сплату гонорару на суму 3000,00 грн (а.с. 14-15, 15 зворот).

Як вбачається з акту надання правової допомоги від 16.02.2024 адвокат надав позивачу такі послуги: підготовка та складання позовної заяви 2500,00 грн.; подання позовної заяви до суду 500,00 грн.

На думку суду, послуга у вигляді підготовки та складання позовної заяви (2500,00 грн) пов`язана з розглядом справи та реально надана, а тому підлягає відшкодуванню. Проте, решта послуг (подання позовної заяви до суду) відшкодуванню не підлягає, оскільки такі послуги охоплюються написанням позовної заяви та відповідно й поданням її до суду.

З урахуванням наведеного, враховуючи також складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат повинен понести позивач.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.01.2024 №56 про відмову в призначенні пенсії (взяття на облік з АР Крим).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 09.06.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) та витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, ).

Суддя Р.С. Денисюк