Справа № 140/4416/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4416/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області(далі ГУ ПФУ в Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області(далі ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.04.2024 №54 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (позовна вимога 1); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити і виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 14.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ГУ ПФУ в Закарпатській області, за наслідками розгляду заяви позивача, рішенням від 15.04.2024 №54 відмовив останньому у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки.

Позивач з таким рішенням не погоджується, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

08.05.2024 від позивача на адресу суду надійшла заява про зміну позовних вимог у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 01.05.2024 №54 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити і виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 14.02.2024.

Дані позовні вимоги змінені зв`язку з тим, що 01.05.2024 ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняло рішення №54 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на заміну рішенню від 15.04.2024 №54.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Закарпатській області у відзиві на позов позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідач вважає, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796 є факт постійного проживання чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3-х років.

Згідно з додатком 1 до Постанови Кабінету міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 село Кукли значиться у Маневицькому районі Волинської області та включено до переліку населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Головне управління зауважує, що однією з обов`язкових умов для призначення пенсії на умовах статті 55 Закону №796 є досягнення особою відповідного віку. Позивачка, яка досягла на момент звернення із заявою про призначення пенсії віку 55 роки та має страховий стаж 35 років 07 місяців 04 дні. Так, пенсія позивачці може бути призначена у разі наявності підстав для зниження віку на 6 років.

Оскільки наданими позивачем доказами не підтверджено постійне проживання (роботи, навчання, служби) у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) упродовж не менше 3 років станом на 01.01.1993, тому підстави для застосування до позивачки положень статті 55 Закону №796-XII щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні. Період навчання із 01.09.1986 року по 24.07.1987 рік не зарахований до періоду постійного проживання чи роботи у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки в даний період позивачка проходила навчання запис трудової книги містить відомості під номером 1 та 2 , що позивачка проходила навчання в Луцькому ПТУ-6. Проте, звертаємо увагу суду, що м. Луцьк не включено до переліку населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, і не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

З урахуванням наведеного, відповідач 2 просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Суд зауважує, що представником відповідача 2 у відзиві на позовну заяву викладені обставини, що стосуються рішення про відмову у призначені пенсії від 15.04.2024 №54. Проте, відповідачем 2 винесено нове рішення від 01.05.2024 №54 на підставі якого позивачем змінено позовні вимоги.

Враховуючи наведене, судом не взято до уваги даний відзив відповідача 2 так як надані заперечення не стосуються предмету позову.

17.05.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ у Волинській області у якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що відповідно до норм статті 55 Закону №796-ХП, до заяви про призначення пенсії додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи; довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), що визначено частиною 6 підпункту 5 пункту 2.1. Порядку.

Згідно довідки №134 від 05.02.2024, виданої Виконавчим комітетом Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області, позивач з дня народження по 15.03.1991 була зареєстрована та постійно проживала та з 31.08.2023 зареєстрована в селі Кукли Камінь-Каширського району Волинської області.

Період навчання з 01.09.1986 по 24.07.1987 у Луцькому середньому профтехучилищі №6 не зараховано до періоду постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки позивач навчалась у м. Луцьк, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. До періоду постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення також не зараховано період роботи з 25.07.1987 по 27.10.1990, оскільки в цей період позивач працювала у Луцькому хлібокомбінаті в місті Луцьк, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Враховуюче наведене, період постійного проживання (постійної роботи) позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року становить менше 3 років - 8 місяців 24 дні.

Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, довідки про підтвердження трудової діяльності, військовий квиток, диплом) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж позивача складає 34 роки 07 місяців 09 днів.

З урахування викладених обставин, просить у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до довідки №2345, виданою Волинською обласною державною адміністрацією від 21.03.2024 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 14).

Відповідно до довідки виданою старостою сіл Кукли та Северинівка виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області від 05.02.2024 №134, ОСОБА_1 дійсно з дня народження по 15.03.1991 була зареєстрована та постійно проживала, та з 31.08.2023 зареєстрована в селі Кукли Маневицького району (відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.08.2020 №807-1X «Про утворення та ліквідацію районів» в даний час Камінь-Каширського району) Волинської області, по вулиці Шевченка, 24, яке відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.24).

Позивач звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ГУ ПФУ в Закарпатській області, за наслідками розгляду заяви позивача, рішенням від 01.05.2024 №54 відмовило в останньому у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Рішення мотивоване тим, що період роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до статі 55 Закону України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить 08 місяців 24 дні, а тому відступні підстави для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.37-38).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 01.05.2024 №54 вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з тим, що період навчання із 01.09.1986 по 24.07.1987 не зараховано до періоду постійного проживання чи роботи у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки позивач навчалась у м. Луцьк, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; та період роботи згідно записів трудової книжки із 25.07.1987 по 27.10.1990, де видно, що позивач працювала в м. Луцьк, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Крім того, відповідачем не зараховано до страхового стажу період безробіття згідно трудової книжки НОМЕР_1 із 11.08.2002 по 05.08.2003, оскільки дата припинення виплати не відповідає даті наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю.

При вирішенні спору суд враховує, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років до 01.01.1993, при цьому, особам, які додатково до вказаних вище умов, з моменту аварії по 31.07.1986 проживали у зоні гарантованого добровільного відселення встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки.

З матеріалів справи вбачається, що у період з дня народження по 15.03.1991 була зареєстрована та постійно проживала, та з 31.08.2023 зареєстрована в селі Кукли Маневицького району (відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.08.2020 №807-1X «Про утворення та ліквідацію районів» в даний час Камінь-Каширського району) Волинської області, по вулиці Шевченка, 24, яке відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесене до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою виданою старостою сіл Кукли та Северинівка виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області. Відтак, позивач має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку у 3 роки, за умови, що позивач станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у вказаній зоні не менше 3 років.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що період роботи (проживання) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 08 місяців 24 дні, так як ГУ ПФУ в Закарпатській області не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 24.07.1987 та період роботи, згідно записів трудової книжки із 25.07.1987 по 27.10.1990, оскільки позивач працювала та навчалась в м. Луцьк, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд не погоджується із позицією відповідачів щодо обрахунку періоду проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, з огляду на таке.

Відповідно до довідки виданою старостою сіл Кукли та Северинівка виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області від 05.02.2024 №134 ОСОБА_1 , постійно проживала і була зареєстрована, у місцях, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії; вказана довідка видана на підставі записів погосподарських книг села Кукли за 1986-1990 роки №3 особовий рахунок №163 (а.с. 24).

Так, дійсно у період 01.09.1986 по 24.07.1987 позивач навчалася Луцькому середньому профтехучилищі №6, що підтверджується дипломом НОМЕР_2 та працювала із 24.07.1987 по 27.10.1990 машиністом тісторозробних машин по третьому розряду у хлібобулочному цехові відповідно до наказу 90-к від 24.07.1987, тобто у населених пунктах, які відповідно до Постанови №106 не віднесені до зони гарантованого добровільного відселення, відповідно до записів 1-4 трудової книжки позивача № НОМЕР_3 від 24.07.1987 (а.с. 16).

Проте, суд звертає увагу, що, відповідачем ГУ ПФУ в Закарпатській області не враховано, що у Луцькому середньому профтехучилищі №6 навчання переривалося на період канікул та практики, а навчальні заклади та робота позивача знаходилися на території Волинської області, що давало можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися рейсовим пасажирським транспортом з місця проживання та реєстрації позивача до місця навчання, роботи.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується довідкою №2345 від 21.03.2024, виданою Волинською обласною адміністрацією (а.с.14), тоді як згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Щодо не зарахування відповідачем страхового стажу позивача, а саме період виплати допомоги по безробіттю згідно трудової книжки НОМЕР_1 із 11.08.2002 по 05.08.2003, оскільки дата припинення виплати не відповідає даті наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи щодо виплати допомоги по безробіттю у спірний період, тому, на переконання суду, не відповідність між датою наказу №136 і датою припинення виплати допомоги по безробіттю є формальною підставою для не зарахування даного страхового стажу.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення її трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Закарпатській області таким правом не скористалося.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 01.05.2024 №54 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з тих мотивів, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, становить менше трьох років.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що відповідач ГУ ПФУ в Закарпатській області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ обмежився лише дослідженням періоду проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення до 01.01.1993, та констатувавши, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993 становить менше трьох років, з цих підстав відмовив у призначенні пенсії згідно із оскаржуваним рішенням.

З урахуванням наведеного, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 6 років), суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Саме до повноважень органів ПФУ віднесено зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності до страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

На думку суду, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем фактичного проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог зобов`язального характеру.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській від 01.05.2024 №54, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн, сплачений в розмірі 1 211,20 грн квитанцією від 22.04.2024 №31 (а.с. 9).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії від 01 травня 2024 року №54.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Народна, 4, ).

Суддя В.В. Дмитрук