Справа № 240/9289/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/9289/24

категорія 113070100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №5844 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Територіального сервісного центру МВС №5844 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Територіального сервісного центру МВС в Сумській області щодо державної реєстрації від 27 жовтня 2011 року транспортного засобу марки "Volkswagen" моделі "Transporter", 1999 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шасі) НОМЕР_1 на власника ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги повинні формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Суд відмічає, що предмет судового розгляду (зміст позовних вимог), який досліджується судом, має бути чітким та зрозумілим. При цьому, обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача.

Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 заявляє лише вимогу про визнати протиправними дії Територіального сервісного центру МВС в Сумській області щодо державної реєстрації транспортного засобу, одна не заявляє при цьому до відповідача жодної вимоги зобов`язального характеру, тобто не вказує способу захисту своїх порушених прав, які він просить суд застосувати.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги сформульовані нею не у відповідності до норм частини 1 статті 5 КАС України.

Пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення вищезазначених вимог ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві не вказав:

- власного номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти;

- відомостей про наявність чи відсутність в нього електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС;

- ідентифікаційного коду Територіального сервісного центру МВС №5844 в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти Територіального сервісного центру МВС №5844 або ж інформації про те, що такі відомості йому не відомі.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Приписами ч. 4 та ч. 5 ст. 94 КАС України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, додані ОСОБА_1 до позовної заяви копії документів не завірені відповідно до вимог ч. 4 та ч. 5 ст. 94 КАС України.

Також суд зауважує, що в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить витребувати у вимоги про витребування у Територіального сервісного центру МВС №5844 документи, які стали підставою для реєстрації транспортного засобу марки "Volkswagen" моделі "Transporter", 1999 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Разом з тим, положеннями ч. 5 ст. 161 КАС України визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання та заяви позивача про витребування доказів.

Таким чином, прохальна частина позовної заяви не може містити вимоги про витребування доказів, адже відповідно до частини 1 статті 160 КАС України в позовній заяві позивач викладає лише свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Водночас в порушення вимог частини 5 статті 161 КАС позивач в поданій до суду позовній заяві просить витребувати у відповідача докази.

З приводу витребування доказів суд роз`яснює позивачу, що відповідно до статті 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Більш того, частиною 4 статті 161 КАС України на позивача покладено обов`язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Натомість, у разі неможливості самостійно надати необхідні докази, позивач може звернутися до суду за вирішенням питання про витребування доказів.

Відтак, у разі необхідності вирішення питання витребування доказів, позивачу необхідно оформити та подати до суду окреме належним чином обгрунтоване клопотання відповідно до вимог ст. 80, 166-167 КАС України, а не зазначати вимогу про витребування доказів в прохальній частині позовної заяви.

Частиною 3 статті 161 КАС України, визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при визначенні розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем за подачу даного позову до суду, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2024 року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у становить 3028,00 гривень.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору, який ОСОБА_1 повинен сплатити за звернення з даним позовом до суду становить 1211,20 гривень (3028,00 грн. * 0,4 = 1211,20 грн, де: 3028,00 грн - прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, встановлений на 01 січня 2024 року; 0,4 - ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру).

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України ОСОБА_1 не долучив до позовної заяви квитанцію про сплату ним судового збору в розмірі 1211,20 гривень. Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви позивач просив відстрочити йому сплату судового збору до закінчення розгляду справи по суті.

З даного приводу суд зазначає, що згідно з частиною 5 статті 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Відтак, у разі необхідності вирішення питання про відстрочення сплати судового збору, позивачу необхідно оформити та подати до суду окреме належним чином обгрунтоване клопотання з даного приводу. Крім того, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 КАС України покладаються на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановити йому строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:

1) позовної заяви в новій редакції (в 2-х екземплярах) із уточненням в ній заявлених позовних вимог, шляхом приведення їх у відповідність до вимог частини 1 статті 5 КАС України та зазначення, яку вимогу зобов`язального характеру позивач заявляє до відповідача, а також із зазначенням у ній:

- номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти ОСОБА_1 ;

- відомостей про наявність чи відсутність в позивача електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС;

- ідентифікаційного коду Територіального сервісного центру МВС №5844 в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти Територіального сервісного центру МВС №5844 або ж інформації про те, що такі відомості позивачу не відомі.

2) належним чином завірених, в порядку передбаченому ч. 5 ст. 94 КАС України, копій документів, які є додатками до позовної заяви (в 2-х екземплярах);

3) оформленого відповідно до вимог ст.80, 166-167 КАС України клопотання про витребування доказів;

4) оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 1211,20 гривень або ж оформленого відповідно до вимог статтей 166-167 КАС України та Закону України Закону України "Про судовий збір" окремого клопотання про відстрочення сплати судового збору з долученими до нього доказами майновий стану позивача, а саме документами про його дохід за 2023 календарний рік.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович