Справа № 120/15685/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 травня 2024 р. Справа № 120/15685/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення № 49 від 29.05.2023 року, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 144 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу.

При цьому, позивач наголошує, що відповідно до п. 3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників» при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 11 Порядку для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України за місцем проживання: - довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій.

Таким чином, позивач наголошує, що факт роботи на посаді тракториста підтверджується трудовою книжкою, копіями наказів про призначення та звільнення з роботи. У зв`язку з чим звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 16.10.2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав не вірного визначення суб`єктного складу відповідачів.

26.10.2023 року на адресу суду надано уточнену позовну заяву, у якій відповідачем визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Ухвалою від 30.10.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для надання відзиву.

Також витребувано у відповідача додаткові докази, що слугували підставою для прийняття рішення від 29.05.2023 року № 49.

17.11.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позовні вимоги заперечує та просить відмовити у задоволенні останніх. Мотивуючи свою позицію ГУ ПФУ у Волинській області вказує, що рішенням від 29.05.2023 року вирішено відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу.

Ухвалою від 09.04.2024 року залучено у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Також даною ухвалою надано строк для надання відзиву.

ГУПФУ у Вінницькій області відповідно до норм ст. 162 КАС України правом надання відзиву не скористалось. У зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що ОСОБА_1 , по досягненні 55 річного віку, 18.04.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи.

09.05.2023 року ГУПФУ у Вінницькій області за результатом розгляду заяви позивача, прийняло рішення про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У зазначеному рішенні, крім іншого, управляння вирішило відмовити у підтвердженні таких періодів роботи: 01.03.1997 року по 31.03.1997 року, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 року, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 року, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 року, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 рік, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 рік, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 рік, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 рік, як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про заробітну плату.

Також вирішено відмовити у підтвердженні періоду роботи з 02.02.1998 року по 31.03.2000 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні відомості про ліквідацію без правонаступника СТОВ «Обрій».

Відмовити у підтвердженні періоду роботи з 09.08.1988 року по 31.12.1989 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

В подальшому, 22.05.2023 року позивач звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи принцип екстериторіальності, заява позивача розглянута ГУПФУ у Волинській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , 05.06.2023 року, позивачем отримано відповідь ГУПФУ у Вінницькій області № 0200-0307-8/56322. Де вказано, що рішенням комісії від 29.05.2023 року № 49 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, у рішенні від 29.05.2023 року № 49, прийнятому ГУПФУ у Волинській області, зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, страховий стаж позивача складає 30 років 6 місяців 11 днів, пільговий стаж - 12 років 7 місяців 17 днів.

При цьому зазначено, що до страхового стажу згідно поданих документів зараховано усі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок від 23.05.2022 року, які охоплюють періоди роботи на посаді тракториста № 111 яка охоплює період з 27.03.2009 року по 01.04.2009 року, з 02.04.2009 року по 03.12.2009 року, з 29.03.2010 року по 19.11.2010 року, з 22.03.2011 року по 21.11.2011 року; № 112, яка охоплює період роботи позивача на посаді тракториста з 27.03.2012 року по 21.11.2012 року, з 02.04.2013 року по 13.12.2013 року з 01.04.2014 року по 02.12.2014 року з 01.04.2015 року по 03.12.2015 року; № 113 яка охоплює період роботи позивача на посаді тракториста з 19.02.2016 року по 05.12.2016 року, з 06.03.2017 року по 20.12.2017 року

У зв`язку з чим прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, не погоджуючись з рішенням від 29.05.2023 року № 49 прийнятим ГУПФУ у Волинській області та вважаючи його таким, що порушує право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Преш за все, слід окреслити правове поле заявлених позовних вимог у відповідності мотивувальної частини позовної заяви до прохальної частини позовної заяви.

Так, позивач у мотивувальній частині рішення не погоджується із відмовою відповідача 2 у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 01.03.1997 року по 31.03.1997 року, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 року, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 року, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 року, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 року, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 року, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 року, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 року, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 року - з підстав відсутності даних про заробітну плату.

З 02.02.1998 року по 31.03.2000 року, як такого, що дає прав на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні відомості про ліквідацію без правонаступника СТОВ «Обрій».

З 09.08.1998 року по 31.12.1989 року оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

Вказані періоди стосуються рішення № 4 від 09.05.2023 року, прийнятого ГУПФУ у Вінницькій області.

При цьому, слід наголосити, що у прохальній частині рішення позивач просить скасувати лише рішення прийняте ГУПФУ у Волинській області від 29.05.2023 року № 9, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Разом з тим, суд зауважує, що рішення № 4 від 09.05.2023 року, прийняте відповідачем 2, взаємопов`язане з прийнятим рішенням відповідачем 1, від 29.05.2023 року № 49. Оскільки з підстав не підтвердження періодів трудової діяльності позивача, як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, позивачу не вистачає необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У зв`язку з чим, суд надає оцінку кожному з прийнятих рішень, окремо в межах даних обставин справи.

Отже, стосовно рішення № 4 від 09.05.2023 року прийнятого ГУПФУ у Вінницькій області, яким управлінням відмовлено у підтвердженні періодів роботи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правом пільгового пенсійного забезпечення користуються трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

В силу приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Питання пільгового пенсійного забезпечення окремих категорій сільського господарства врегульовано нормами ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 29 років (при зверненні з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року), з них не менше 29 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначає Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

За пунктом 6 Порядку основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати територіальні органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (пункт 7 Порядку).

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи (п. 11 Порядку №18-1).

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку (п. 15 Порядку № 18-1).

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки, бухгалтерських документів на підприємстві. У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Відповідно, висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду в подібних правовідносинах наведеною у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018 року.

Стосовно відмови ГУПФУ у Вінницькій області в частині не зарахування періоду роботи з 09.08.1988 року по 31.12.1989 року на посаді помічника комбайнера до пільгового стажу, що дає право на пільгову пенсію, оскільки первинними документами не підтверджена робота за пільговою професією, суд зазначає про таке.

Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року № 016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, чинного на теперішній час, посади помічника комбайнера, як такої не визначено.

Також з наявної в матеріалах справи довідки від 18.07.2022 року № 197 не можливо підтвердити відпрацювання позивачем кількість відпрацьованих людино-днів за 1989 рік, оскільки інформація за цей період не вказана.

У зв`язку із зазначеним, суд прийшов до переконання, що у зарахуванні до пільгового періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах з 09.08.1988 року по 31.12.1989 року на посаді помічника комбайнера, слід відмовити, оскільки вказана робота не підтверджена пільговою професією.

При цьому слід врахувати, що зазначений період враховано до загального страхового стажу рішенням від 29.05.2023 року № 49 ГУПФУ у Волинській області.

Відносно не зарахованих періодів роботи з 01.03.1997 року по 31.03.1997 рік, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 рік, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 рік, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 рік, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 рік, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 рік, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 рік, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 рік, як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про заробітну плату, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року, № 2464-VI ( далі Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч. 2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч. 1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм чинних норм законодавства слідує, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а(2а/208/245/16).

Судом встановлено та не заперечувалось, а ні відповідачем 1, а ні відповідачем 2, що до страхового стажу позивачу не зараховано періоди роботи трактористом-машиністом з 01.03.1997 року по 31.03.1997 рік, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 рік, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 рік, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 рік, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 рік, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 рік, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 рік, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 рік - з підстав відсутності даних по заробітній платі.

З наявних документів встановлено, що облік роботи на підприємстві КСП Щорса, агрокооперативу «Злагода», вівся в робочих днях, і відповідно здійснювалась оплата праці з розрахунку відпрацьованих робочих днів, що і відображено у архівній довідці від 18.07.2022 року № 197.

Тобто, у період з 1988 року по 2005 рік позивач відпрацьовував встановлений мінімум людино днів за рік, за що відповідно отримував заробітну плату. Отже, у зазначені періоди роботи позивач працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції. Оскаржувані періоди роботи трактористом-машиністом, зазначені у наданих архівних довідках, узгоджуються із записами у трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 від 30.12.1988 року, сторінки № 58, 59, 60.

Отже, встановлені обставини підтверджують факт роботи позивача за посадою тракториста-машиніста та отримання ним заробітної плати відповідно до відпрацьованих людино-днів, на відповідних сільськогосподарських підприємствах у спірні періоди.

Разом з тим, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію.

До даних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 року справа № 681/813/17.

За таких обставин, на думку суду періоди з 01.03.1997 року по 31.03.1997 рік, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 рік, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 рік, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 рік, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 рік, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 рік, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 рік, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 рік підтверджено доказами, відтак спірний період слід зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .

Стосовно не зарахованого періоду роботи з 02.02.1998 року по 31.03.2000 рік оскільки відсутні дані про ліквідацію СТОВ «Обрій», належним буде зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у довідці про підтвердження наявного пільгового трудового стажу. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, за своєчасність та якість проведення атестації робочих місць, яка покладається на керівника підприємства, організації, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідні записи трудової книжки та архівні довідки від 18.07.2022 року № 197 та № 198 в сукупності підтверджують його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач має право на зарахування до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періодів роботи на посаді тракториста-машиніста з 02.02.1998 року по 31.03.2000 рік.

Отже, враховуючи вищезазначене, позивач має право на зарахування до спеціального стажу, що дає право на пільгову пенсію, такі періоди: з 01.03.1997 року по 31.03.1997 рік, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 рік, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 рік, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 рік, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 рік, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 рік, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 рік, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 рік, з 02.02.1998 року по 31.03.2000 рік."

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що не зважаючи на зміст заявлених позовних вимог, підстави позову ОСОБА_1 , побудовані все ж таки, на мотивах прийнятого рішення ГУПФУ у Вінницькій області № 4 від 09.05.2023 року, яким відмовлено у підтвердженні періодів роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. У зв`язку з чим, судом в першу чергу надано оцінку саме рішенню комісії при ГУПФУ у Вінницькій області.

Відтак, враховуючи виявлені під час розгляду справи обставини, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, з метою належного та ефективного захисту прав ОСОБА_1 рішення комісії ГУПФУ у Вінницькій області № 4 від 09.05.2023 року, належить визнати протиправним та скасувати. А також, слід зобов`язати ГУПФУ у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.03.1997 року по 31.03.1997 року, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 року, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 року, з 01.02.2000 року по 30.09.2000 року, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 року, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 року, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 року, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 року, 01.04.2006 року по 07.07.2006 року, з 02.02.1998 року по 31.03.2000 року.

Також, окремо належить надати оцінку рішенню ГУПФУ у Волинській області від 29.05.2023 року № 649, суд зазначає наступне.

Мотивами для відмови у вказаному рішенні, відповідач 1 визначає те, що згідно з пунктом 20 цього Порядку, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їx правонаступників.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У трудовій книжці підтверджується факт прийняття на роботу за певною професією, але не підтверджується виконання роботи протягом повного робочого дня, наявність (відсутність) відпусток за власний рахунок, прогулів, страйків, ритмічність роботи підприємства.

Враховуючи вищезазначене, адміністрація установи, де працювала особа, надає до органу Пенсійного фонду довідку про стаж роботи, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення, безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, що видається на підставі первинних документів.

При цьому, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок № 111, 112, 113 від 23.09.2022 року, оскільки довідки не відповідають додатку № 5 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 року, відсутнє посилання на ст. 114 та ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування".

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11. 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України №1058-IV.

Частиною 3 ст. 4 Закону України №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.

Враховуючи зазначене, суд наголошує, що нормами частини 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, право Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі також - Порядок № 22-1) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково. Окрім цього відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, умов атестації робочого місця, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

В цьому випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій.

Суд вважає протиправним не зарахування оскаржуваного періоду роботи позивача до пільгового стажу роботи, оскільки відповідні записи містяться у трудовій книжці і не потребують підтвердження довідкою, тому, доводи відповідача 1 щодо не можливості зарахувати до пільгового стажу періоди роботи згідно довідок, виданих 23.05.2022 року за № 111, яка охоплює період роботи позивача на посаді тракториста з 27.03.2009 року по 01.04.2009 року, з 02.04.2009 року по 03.12.2009 року, з 29.03.2010 року по 19.11.2010 року, з 22.03.2011 року по 21.11.2011 року; № 112, яка охоплює період роботи позивача на посаді тракториста з 27.03.2012 року по 21.11.2012 року, з 02.04.2013 року по 13.12.2013 року з 01.04.2014 року по 02.12.2014 року з 01.04.2015 року по 03.12.2015 року; № 113 яка охоплює період роботи позивача на посаді тракториста з 19.02.2016 року по 05.12.2016 року, з 06.03.2017 року по 20.12.2017 рік з підстав того, що вони оформлені не у відповідності до вимог додатку № 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 та містять певні недоліки чи розбіжності в оформлені не спростовує того факту, що позивач займав посади, що відносяться до пільгового стажу.

Так, рішення від 29.05.2023 року № 49, прийняте ГУПФУ у Волинській області, не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача, а також, відповідачем не заперечується, що в спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії. З огляду на зазначене, суд вважає, що правові підстави для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до пільгового стажу відсутні.

Враховуючи наведене, суд переконаний, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 9 від 29.05.2023 року якими відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи, що позивач зареєстрований та проживає у Вінницькій області та паперові матеріали пенсійної справи позивача перебувають в ГУПФУ у Вінницькій області, тому саме ГУПФУ у Вінницькій області слід зобов`язати зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , періоди роботи на посаді тракториста з 27.03.2009 року по 01.04.2009 року, з 02.04.2009 року по 03.12.2009 року, з 29.03.2010 року по 19.11.2010 року, з 22.03.2011 року по 21.11.2011 року, з 27.03.2012 року по 21.11.2012 року, з 02.04.2013 року по 13.12.2013 року з 01.04.2014 року по 02.12.2014 року з 01.04.2015 року по 03.12.2015 року, з 19.02.2016 року по 05.12.2016 року, з 06.03.2017 року по 20.12.2017 року.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (зокрема, наявності необхідного пільгового стажу), суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Саме до повноважень органів ПФУ віднесено здійснення обрахунку страхового та пільгового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

У зв`язку з чим, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 22.05.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 4 від 09.05.2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні періодів роботи, як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 49 від 29.05.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи на посаді тракториста - машиніста з 01.03.1997 року по 31.03.1997 рік, з 01.08.1997 року по 31.08.1997 рік, з 01.01.1998 року по 01.02.1998 рік, з 01.09.2000 року по 30.09.2000 рік, з 01.01.2004 року по 31.01.2004 рік, з 01.01.2005 року по 31.01.2005 рік, з 01.03.2005 року по 31.03.2005 рік, з 01.12.2005 року по 28.02.2006 рік, з 01.04.2006 року по 07.07.2006 рік, з 02.02.1998 року по 31.03.2000 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спеціального стажу періоди роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста з 27.03.2009 року по 01.04.2009 року, з 02.04.2009 року по 03.12.2009 року, з 29.03.2010 року по 19.11.2010 року, з 22.03.2011 року по 21.11.2011 року, з 27.03.2012 року по 21.11.2012 року, з 02.04.2013 року по 13.12.2013 року з 01.04.2014 року по 02.12.2014 року з 01.04.2015 року по 03.12.2015 року, з 19.02.2016 року по 05.12.2016 року, з 06.03.2017 року по 20.12.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням зарахованих періодів та правової оцінки наданої судом у цьому рішенні

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривань вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривань вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22В, м. Луцьк, 43026, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; ).

Рішення суду сформовано: 29.05.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна