Справа № 640/2399/22
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу і порядку виконання рішення

27 травня 2024 року Київ № 640/2399/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зміну способу і порядку виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2022 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати у 2021 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022 ухвалено додаткове рішення у справі №640/2399/22, яким заяву про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн (дві тисячі грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса: 03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7).

В іншій частині заявленої суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн (три тисячі грн 00 коп.) відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 апеляційну скаргу позивача задоволено частково.

Змінено додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022, змінивши у пункті 3 резолютивної частини розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 з 2 000 (дві тисячі) грн на 3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022 залишено без змін.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса: 03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7) понесені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

26.06.2023 Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав заяву про зміну способу і порядку виконання рішення.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

26.06.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.06.2023 справа розподілена судді Горобцовій Я.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання для розгляду заяви.

Відповідно до поданої заяви Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить суд:

- змінити спосіб та порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №640/2399/22 про зобов`язання Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 354,00 грн, шляхом стягнення Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (; адреса: 03165, м. Київ, прос. Любомира Гузара, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахованої, але не виплаченої грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік в сумі 7354,00 грн.

Учасники справи (їх представники) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України, представником позивача подано клопотання про розгляд заяви без участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану позивачем заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2022 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати у 2021 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022 ухвалено додаткове рішення у справі №640/2399/22, яким заяву про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн (дві тисячі грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса: 03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7).

В іншій частині заявленої суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн (три тисячі грн 00 коп.) відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 апеляційну скаргу позивача задоволено частково.

Змінено додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022, змінивши у пункті 3 резолютивної частини розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 з 2 000 (дві тисячі) грн на 3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022 залишено без змін.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса: 03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7) понесені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Державним виконавцем відділу 26.07.2022 відкрито виконавче провадження №69487105 по виконанню виконавчого листа №640/2399/22 від 18.07.2022 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва.

Листом №09/2352-044 від 02.08.2022 Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат повідомив державного виконавця, що з метою виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2022 по справі №640/2399/22 ОСОБА_1 було здійснено розрахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2022 по справі №640/2399/22 включено до реєстру черговості виконання рішень. Після виділення фінансування для забезпечення виконання рішень судів будуть здійснені дії щодо подальшого виконання вищезазначеного рішення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно зі ст. 2 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Так, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України», п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Конституційне поняття «закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

Разом з тим у даній справі суд не здійснює вихід за межі заявлених вимог та не вирішує питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Встановлення такого способу виконання направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

Судом також враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи встановлені судом обставини у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, а також враховуючи відсутність доказів повного виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2022 по даній справі в частині виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у сумі 7354,00 грн, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 378 КАС України в частині стягнення 7354,00 грн.

Керуючись положеннями ст. ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 378, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Задовольнити заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зміну способу і порядку виконання рішення за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2022 у справі №640/2399/22 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (; адреса: 03165, м. Київ, прос. Любомира Гузара, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) нарахованої, але не виплаченої грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік в сумі 7354, 00 (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я.В. Горобцова