Справа № 480/297/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2024 року Справа № 480/297/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/297/24 за позовом Виконувача обов`язків керівника Конотопської окружної прокуратури в інтересах держави до Кролевецької міської ради, третя особа - Міністерство культури та інформаційної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Виконувач обов`язків керівника Конотопської окружної прокуратури в інтересах держави (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кролевецької міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Кролевецької міської ради Сумської області щодо утворення у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу з охорони культурної спадщини;
- зобов`язати Кролевецьку міську раду Сумської області утворити у складі виконавчих органів ради спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що Конотопською окружною прокуратурою у межах наданих повноважень відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію Кролевецької міської ради щодо створення спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини та встановлено, що він не створений відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Вказане нівелює виконання міською радою обов`язків та повноважень, визначених цим Законом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
Копія даної ухвали була направлена відповідачу через систему "Електронний суд" та отримана ним 20.01.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 35). Проте вимоги суду не виконано, відзиву на позовну заяву, суду надано не було.
В подальшому ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання представника Кролевецької міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та залучено до участі в розгляді даної справи, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство культури та інформаційної політики України.
Представником Міністерства культури та інформаційної політики України через систему "Електронний суд" надано пояснення, в яких просить позовні вимоги Виконувача обов`язків керівника Конотопської окружної прокуратури задовольнити, зокрема, зазначивши, що Міністерство як центральний орган виконавчої влади не має відокремлених структурних підрозділів, які б могли забезпечити виконання вимог законодавства щодо збереження та охорони культурної спадщини, водночас законодавець наділив такими функціями, зокрема, громади, які діють через відповідні виконавчі органи органів місцевого самоврядування. Важливість і необхідність створення та діяльності відповідного виконавчого органу в органі місцевого самоврядування підкреслюється і вже згаданою нормою статті 6 Закону №1805-111 відповідно до приписів якої відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини. Таким чином законодавець підкреслив ключову роль місцевого самоврядування, яка виконується відповідним виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, у питанні збереження об`єктів культурної спадщини, які знаходяться на території відповідної громади. Водночас, відсутність такого виконавчого органу сприятиме як порушенням законодавства про охорону культурної спадщини, що можуть призвести до невідворотних змін у вигляді та традиційному характері міського середовища, так і неможливості контролю Міністерством стану збереження характерного міського середовища, цінної історичної забудови та притягнення винних у порушенні законодавства про охорону культурної спадщини осіб до відповідальності (а.с. 44-47).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що Конотопська окружна прокуратура звернулась до Кролевецької міської ради із запитом від 26.10.2023 № 50/2-6292вих.23, у якому просила повідомити про наявність у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органц охорони культурної спадщини (а.с. 13).
Листом від 17.11.2023 № 01-29/3693 Кролевецька міська рада повідомила позивача, що відповідно до Положення про відділ культури і туризму Кролевецької міської ради, затвердженого рішенням Кролевецької, міської ради восьмого скликання від 27.11.2020, повноваження у сфері охорони культурної спадщини на території Кролевецької міської територіальної громади покладені на відділ культури і туризму Кролевецької міської ради (а.с. 14).
З огляду на те, що відповідачем не утворено спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 54 Конституції України охорона культурної спадщини, збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, є обов`язком держави.
Преамбулою Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких, серед інших, належать виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.
Частиною 3 статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.
У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» до Списку історичних населених місць по Сумській області, серед інших, включено місто Кролевець (дата заснування - 1601 рік).
Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 31 (організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників) і підпунктом 10 пункту "б" статті 32 (забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.
Частиною 2 статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено повноваження районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини.
Крім того, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітує перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини
Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що голови обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та сільські, селищні, міські голови призначають на посаду і звільняють з посади керівників відповідних органів охорони культурної спадщини за погодженням з органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону.
Також, ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» закріплено, що відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, відповідні фінансові санкції за порушення законодавства про охорону культурної спадщини.
Відповідно до ст. 45 Закону України «Про охорону культурної спадщини» фінансові санкції, передбачені статтею 44 цього Закону, накладаються керівником, заступниками керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, головою чи заступником голови обласної, районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, головою чи заступником голови відповідної місцевої ради після розгляду матеріалів, які засвідчують факт правопорушення.
Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 44 цього Закону, особою, уповноваженою органом охорони культурної спадщини, складається акт. Акт разом з іншими документами, що стосуються справи, у десятиденний термін з моменту складення акта надсилається посадовій особі, яка має право накладати фінансові санкції.
Таким чином, наведені вище положення Закону України «Про охорону культурної спадщини» закріплюють імперативну норму щодо утворення органом місцевого самоврядування спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (відповідних виконавчих органів охорони культурної спадщини) у складі виконавчих органів сільської, селищної, міської ради, зокрема у випадку занесення населеного пункту до Списку історичних населених місць України.
З матеріалів справи судом встановлено, що на запит Конотопської окружної прокуратури, листом від 17.11.2023 № 01-29/3693 Кролевецька міська рада повідомила позивача, що відповідно до Положення про відділ культури і туризму Кролевецької міської ради, затвердженого рішенням Кролевецької, міської ради восьмого скликання від 27.11.2020, повноваження у сфері охорони культурної спадщини на території Кролевецької міської територіальної громади покладені на відділ культури і туризму Кролевецької міської ради (а.с. 14).
Проте суд зазначає, дійсно, п.8 Положення про відділ культури і туризму Кролевецької міської ради (далі - Положення), передбачено, що Відділу культури і туризму Кролевецької міської ради виступає координаційним органом з питань культури, початкової мистецької освіти, охорони культурної спадщини, туристичної справи та захисту прав національних меншин на території Кролевецької міської ради.
До основних завдань відділу, відповідно до п.11 Положення віднесено, зокрема реалізація державної політики в галузі культури, мистецтв, охорони культурної спадщини та туризму на території Кролевецької міської ради та збереження культурної спадщини.
Разом із тим, утворення такого виконавчого органу не погоджувалось з Міністерством культури України, про що також зазначено у поясненнях третьої особи, а фактично повноваження у сфері охорони культурної спадщини покладено на відділ культури і туризму Кролевецької міської ради.
У вказаному Положенні, відділ не наділений повноваженнями, передбаченими ч.2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Відтак, на даний час відповідачем не утворено виконавчого органу з охорони культурної спадщини та не вжито заходів щодо погодження питання утворення такого виконавчого органу у складі селищної ради з Міністерством культури та інформаційної політики України, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та нівелює виконання селищною радою обов`язків та повноважень, визначених цим Законом.
Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Згідно статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.
Статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належить організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників
Згідно із ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, серед іншого, належить забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Згідно із ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи місцевого самоврядування входять виконавчі органи рад.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Таким чином, спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини Кролевецької міської ради повинен бути утворений радою у складі її виконавчих органів у формі відділу, управління або іншого органу.
Неутворення відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини та недотримання порядку призначення його керівника може стати передумовою визнання винесених, прийнятих, виданих неуповноваженим органом/особами (в даному випадку Кролевецькою міською радою) розпоряджень, рішень, приписів, постанов, незаконними, а відтак відсутності державних механізмів захисту об`єктів культурної спадщини.
Таким чином, Кролевецька міська рада, як орган місцевого самоврядування, допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки всупереч вимог згаданих нормативно-правових актів у складі виконавчих органів міської ради, як населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, не утворила спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини - відповідний виконавчий орган.
При цьому, на запити окружної прокуратури міською радою не надано будь-якого обґрунтування щодо причин неутворення спеціально уповноваженого органу з охорони культурної спадщини та непогодження питання такого утворення з Міністерством культури та інформаційної політики України.
Зважаючи на вищенаведене, суд доходить висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо утворення у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.
А відтак, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Виконувача обов`язків керівника Конотопської окружної прокуратури в інтересах держави до Кролевецької міської ради, третя особа - Міністерство культури та інформаційної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Кролевецької міської ради Сумської області щодо неутворення у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу з охорони культурної спадщини.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек