Справа № 520/13133/24
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 травня 2024 року Справа № 520/13133/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові матеріали адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 17.08.2023 р. № 20339;

- зобов`язати відповідача виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії ухвали, а саме:

- недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати підстави для поновлення строку та надати докази поважності причин пропуску такого строку.

23.05.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, котре мотивоване наявністю воєнного стану, віднесення Харківської міської територіальної громади до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії.

Доступ до документів був неможливим.

Також представник позивача зазначила про те, що позивачка на початку січня 2024 року була вимушена виїхати за межі України та повернутись лише 01.05.2023 року, про що свідчать відмітки прикордонних служб в закордонному паспорті.

Дослідивши подані документи на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно частиною 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд, відзначає наступне. Як стверджує у заявник у позові: «оскаржуваному Рішенню від 17.08.2023 року № 20339 передували декілька рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо визнання Позивача таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку, щодо яких Позивач надавав необхідні пояснення та усі наявні документи, а саме:

Рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.04.2023 року № 9834 Позивача було визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку.

18.07.2023 року Позивач надав до контролюючого органу Повідомлення № 1 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку, які було прийнято у відповідності до квитанції № 2 від 18.07.2023 року.

За наслідками розгляду пояснень та первинних документів в кількості 43 одиниці, Відповідач прийняв Рішення від 27.07.2023 року № 18151, яким Позивача було визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку.

08.08.2023 року Позивач надав до контролюючого органу Повідомлення № 1 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку, які було прийнято у відповідності до квитанції № 2 від 08.08.2023 року.

За наслідками розгляду пояснень та первинних документів в кількості 43 одиниць, Відповідач прийняв оскаржуване Рішення від 17.08.2023 року № 20339.».

Отже, як встановлено судом, позивач мав можливість до контролюючого органу здійснювати подання інформації та копій документів, що спростовує твердження представника позивача про відсутність доступу до документів.

Стосовно процесуальних строків в період воєнного стану, слід зазначити наступне:

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Незалежно від того, чи строки на вчинення процесуальних дій були розпочаті до чи після 24 лютого, встановлені судом чи законом строки не припиняються і продовжують свій перебіг після впровадження воєнного стану.

Воєнний стан вважається поважною причиною для продовження чи поновлення процесуальних строків. При цьому слід враховувати обставини пропуску, адже сама по собі збройна агресія не є підставою для поновлення строку у всіх випадках. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Процесуальний строк, встановлений судом, не підлягає поновленню він може бути продовжений лише після клопотання про поновлення пропущеного строку.

У період дії воєнного стану продовжує діяти строк загальної та спеціальної позовної давності, передбачені процесуальним законом.

Крім того, місто Харків під час дії воєнного стану, а тим більше територія України поза межами міста Харкова, забезпечений всіма необхідними засобами зв`язку, в тому числі телекомунікаційним та Інтернет зв`язком, що можливо використовувати поза його межами та межами робочого місця. Також безперервно працює система «Електронний суд».

Отже наведені позивачем причини стосуються організації трудового процесу з боку, тобто є суб`єктивними і не можуть бути підставою для поновлення строку.

Щодо твердження позивача, що позивачка на початку січня 2024 року була вимушена виїхати за межі України та повернутись лише 01.05.2023 року, про що свідчать відмітки прикордонних служб в закордонному паспорті.

Задля підтвердження зазначених доводів, та на вимогу суду, доказів поважності пропуску строку суду не надано. Копії закордонного паспорту до клопотання про поновлення строку звернення до суду, всупереч ухвали про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2024 р., позивачем не надано.

Також клопотання містить інформацію про повернення позивачки з-за кордону 01.05.2023 року, про що свідчать відмітки прикордонних служб в закордонному паспорті, в той час, як спірне рішення прийнято 17.08.2023 р., а позов до суду подано 14.05.2024 року.

Таким чином, твердження про неможливість звернення до суду через відсутність позивачки до 01.05.2023 року в Україні є необґрунтованим.

Суд відзначає, що у відповідності до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28.07.2022 року у справі №9901/611/19), за якими поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

У постанові від 05.02.2020 у справі №9901/425/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення до суду з пропуском строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено статтею 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.

Строки впливають на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, а обставини, зазначені у поданому клопотанні про поновлення пропущеного строку не є поважними обставинами, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Крім того, не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про поновлення строку, та наявності інших поважних та об`єктивних обставин.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду за клопотанням представника ФОП ОСОБА_2 від 23.05.2024 р.

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 28.05.2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.