Справа № 520/30736/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 р. Справа № 520/30736/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 27.12.23 у справі №520/30736/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ"

до Харківської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (далі по тексту - ТОВ "Бестділ", позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картку відмови №UА807200/2023/000543 від 26.09.2023 року;

- рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картку відмови №UА807200/2023/000534 від 22.09.2023 року;

- рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картку відмови №UА807200/2023/000591 від 10.10.2023 року,

- стягнути на користь ТОВ "Бестділ" витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 24 843,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 50 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 року адміністративний позов ТОВ "Бестділ" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023 року.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023 року.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 року.

Стягнуто на користь ТОВ "Бестділ" витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 24 843, 96 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок три гривні дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці.

Стягнуто на користь ТОВ "Бестділ" витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 35 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці.

Харківська митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 року у справі №520/30736/23 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ТОВ "Бестділ".

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі №520/30736/23 є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Також вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст. ст. 2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України. Вказує, що при прийнятті оспорюваних рішень Харківською митницею правомірно обрано другорядний (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) метод визначення митної вартост, чим не допущено можливі втрати Державного бюджету України у разі здійснення митного оформлення товару за митною вартістю, визначеною позивачем. Вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023, рішення про коригування митної вартості №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023, а також рішення про коригування митної вартості №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Окрім того, зазначає, що оскаржувані картки відмови вичерпали свою дію фактом їх виконання позивачем шляхом здійснення декларування товарів за новими митними деклараціями. Вважає, що вимога позивача про скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023, №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023, №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023, є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача. Окрім того, висловлює незгоду із рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу.

ТОВ "Бестділ" скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просило суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглядається у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 06.04.2020 року між ТОВ "Бестділ" (Покупець) та NOVINO TRADING LIMITED (Постачальник) укладено контракт №NTL2020-0607. 31.12.2021 року між ТОВ "Бестділ" та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду б/н до Контракту, якою продовжено дію контракту до 31.12.2025. 17.07.2023 між ТОВ "Бестділ" та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду №б/н до Контракту, якою внесені зміни до статей 6, 7. 31.07.2023 між ТОВ "Бестділ" та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту, якою доповнено статтю 3.

Статтею 1 контракту визначено, що: «Постачальник за цим контрактом зобов`язується поставити Покупцеві товари в асортименті (далі «Товар»)». У абзаці другому статті 2 Контракту встановлено: «Загальна кількість та асортимент товару, що поставляється, складається з товарних партій, кількість яких визначається в рахунку фактури на кожну поставку». Відповідно до ст. 3 Контракту: «Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі…». Згідно зі ст. 4 Контракту: «Ціна за одиницю Товару погоджується встановлюється у рахунку-фактурі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума контракту визначається загальною сумою товару, поставленого за Контрактом. Валютою контракту та платежів є долар США.» У відповідності до абз. 2 ст. 5 Контракту «Сторони домовилися, що оплата за Товар провадиться, як правило, на умовах відстрочення платежу три місяці з моменту поставки (митного очищення). Стовідсоткова попередня оплата можлива на розсуд Покупця.» У відповідності до статті 8 Контракту: «Товар поставляється в експортній упаковці відповідно до кожного виду товару та стандарту країни Постачальника. Упаковка повинна відповідати стандартам або технічним умовам та забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження Товару під час транспортування з урахуванням перевалок. Вартість тари та/або упаковки включена у вартість Товару.»

На виконання умов договору про надання послуг по декларуванню товарів № 10/06-20 від 10.06.2020 року, укладеного між Приватним підприємством НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ (виконавець) і ТОВ "Бестділ" (замовник), декларантом було подано до відповідача електронні митні декларації № 23UA50U5 від 25.09.2023 року, №23UA94U5 від 21.09.2023 року, № 23UA33U0 від 09.10.2023 року.

На підтвердження заявленої у митній декларації №23UA50U5 від 25.09.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 14 912,16 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 17.07.2023 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №1132 від 20.09.2023 року; Декларація (Dispatch note model T1) №MRN23PL322080NS65WKU0 від 20.09.2023; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTR20230522/1 від 22.05.2023 року (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-25/09/23/06 від 25.09.2023 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №NTL2020-0607 від 06.04.2020 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №б/н від 17.07.2023 року; Договір про надання послуг митного брокера №10/06-20 від 10.06.2020 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Видаткова накладна № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 09/05-1 від 05.09.2023 року з інформацією від ТОВ "Бестділ", що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 09/22-2 від 22.09.2023 року з інформацією від ТОВ "Бестділ" , що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST230717/1-1 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/1-2 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/1-3 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/1-4 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/1-5 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Якісний опис №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом).

На підтвердження заявленої в митній декларації №23UA94U5 від 21.09.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 25 459,57 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 17.07.2023 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6594 від 14.09.2023 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NS65C5M0 від 13.09.2023; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару №NTLBEST20230601/001 від 01.06.2023 року (з перекладом); Розрахунок ціни (калькуляція) №NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №NTL2020-0607 від 06.04.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №б/н від 31.12.2021 року; Видаткова накладна № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 09/18-1 від 18.09.2023 року з інформацією від ТОВ "Бестділ", що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 09/18-2 від 18.09.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST230717/2/1 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/2/2 від 17.07.2023 року інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/2/3 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/2/4 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/2/5 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом).

На підтвердження заявленої в митній декларації №23UA33U0 від 09.10.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 21 916,29 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 31.07.2023 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року; Коносамент BW23080070A/BW23080070B/BW23080070С від 09.08.2023 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 9090 від 05.10.2023 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NS66VMZ0 від 03.10.2023; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20230628/001 від 28.06.2023 року (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-09/10/23/05 від 09.10.2023 року; Розрахунок ціни (калькуляція) №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.07.2023 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 10/04-3 від 04.10.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 10/04-4 від 04.10.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST230731/1/1 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист № NTLBEST230731/1/2 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист № NTLBEST2307131/1/3 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № NTLBEST230731/1/4 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST230731/1/5 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом).

Надалі, на підставі отриманих від позивача документів, відповідач у повідомленнях № 424954 від 25.09.2023, № 424519 від 21.09.2023, № 427230 від 09.10.2023 вказав, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідях на повідомлення від митниці декларанту № 424954 від 25.09.2023, № 424519 від 21.09.2023, №427230 від 09.10.2023 позивач зауважив, що на момент відправлення цих повідомлень у відповідача вже були всі необхідні документи, або відповідач запитував документи, яких не існувало/не були наявними (тобто, вони не повинні надаватися відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України), або вимагав документи, які не підпадають під ч.ч.2,3,4 ст.53 МК України (тобто, їх вимагання прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України).

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з електронними митними деклараціями №23UA50U5 від 25.09.2023 року, №23UA94U5 від 21.09.2023 року, №23UA33U0 від 09.10.2023 року, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року, №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року, №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року, а саме:

- по ЕМД № 23UA50U5 від 25.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості, зокрема, наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству:

- не надана будь - яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист,) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020;

-декларантом не надана інформація щодо вартості фрахту товару з Китаю до Гданська, тобто, можливо, не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- не надано до митниці митну декларацію країни відправлення;

-відповідно до п.3 контракту умови поставки постачальник зобов`язаний завантажити товар на борт судна в порту.., що свідчить про умови поставки FOB, тобто, можливо, не включені всі складові до розрахунку митної вартості товару;

- відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України «Вимоги до письмової форми правочину»:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) не засвідчений підписом особи (або підписи не співпадають), уповноваженої на укладання договору (контракту), що може свідчити про відсутність його юридичної сили та ймовірну фіктивність (підпис «продавця не співпадає з підписами на інших документах), (підпис у додатковій угоді до контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020 не співпадають) .

- не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ та відмовою декларанта надати додаткові документи щодо митної вартості;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

По ЕМД №23UA94U5 від 21.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема:

- не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс - лист, калькуляція) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту NTL2020-0607;

- декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- відсутній договір з перевізником PE TURBABIN IGOR , що зазначений в CMR 6594;

- відсутня заявка на перевезення;

- відсутня митна декларація країни відправлення;

а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МК України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості товару;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

По ЕМД №23UA33U0 від 09.10.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс-лист) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту NTL2020-0607, відсутній термін дії пропозиції;

- декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту BW230800731/BW23080070B/BW23080070C;

- відсутній договір з перевізником, що зазначений в CMR 9090;

- відсутня заявка на перевезення;

- відсутня митна декларація країни відправлення;

а також в зв`язку з відмовою надати всі витребувані документи передбачених п.3 ст.53 МК України.

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Внаслідок аналізу інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить:

По ЕМД № 23UA50U5 від 25.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення по товару: МД №UA 500080/2023/7829 від 11.09.2023 №UA 902080/2023/802408 від 11.09.2023. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у відповідності до статті 59 МК України. Розрахунок митної вартості: товар № 1: 3,96 дол. США/кг., № 2: 3,96 дол. США/кг.

По ЕМД №23UA94U5 від 21.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: товар №1 - №UA209190/2023/45492 від 18.09.2023, товар №2 - №UA500080/2023/6403 від 08.08.2023, товар №3 - №UA500500/2023/29401 від 23.08.2023, товар №4 - №UA500080/2023/7007 від 23.08.2023. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар №1 - 3,96 дол.США/кг, товар №2 3, 96 дол.США/кг, товар №3 1, 52 дол.США/кг, товар №4 1,81 дол.США/кг.

По ЕМД № 23UA33U0 від 09.10.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібний (аналогічний) товар, оформлений на таких саме комерційних умовах, у схожій кількості, у максимально наближений час, що наявні: №UA209190/2023/45492 від 18.09.2023. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України. Розрахунок митної вартості складає: товари 1) 3,96 $/кг.

Також, відповідачем на підставі прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року, №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року, №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року винесені картки відмови №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023 року, №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023 року, №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 року відповідно.

Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картка відмови №UА807200/2023/000543 від 26.09.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картка відмови №UА807200/2023/000534 від 22.09.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картка відмови №UА807200/2023/000591 від 10.10.2023 року, звернувся до суду першої інстанції з до суду позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з надання позивачем достатньої кількості документів для визначення митної вартості та відсутності у наданих документах розбіжностей, що мали б вплив на правильність визначення митної вартості позивачем, тож підлягають визнанню протиправними та скасуванню рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картка відмови №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картка відмови №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картка відмови №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..

Згідно з ч.ч.1,2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У відповідності до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою ст.54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 МК України).

У відповідності до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Крім того, в постанові від 05.05.2022 року у справі №2040/6019/18 Верховний суд дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Колегія суддів зазначає, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами митним органом.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів, дослідивши та проаналізувавши надані позивачем документи на підтвердження заявленої в митних деклараціях інформації, зокрема, митної вартості товару, на предмет їх повноти та достатності, вважає, що позивачем подано митному органу усі необхідні та наявні документи відповідно до переліку та умов, визначених приписами МК України, зокрема ст.53.

Окрім того, позивачем одночасно з основним переліком (за ч.2 ст.53 МК України) було надано під час подання ЕМД додаткові документи, передбачені за ч.ч.3,4 ст.53 МК України.

Відтак, встановленим є те, що позивачем виконано вимоги ст.53 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога митного органу надати додаткові документи є необґрунтованою та безпідставною.

Надаючи правову оцінку висловленим доводам відповідача про виявлення розбіжностей у наданих позивачем документах, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зокрема, щодо ненадання позивачем будь-якої цінової інформації відносно вартості товару (прайс-листи, калькуляції) від виробника товару, а також відсутності терміну дії комерційної пропозиції слід зазначити наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачу, одночасно з митними деклараціями №23UA50U5 від 25.09.2023, №23UA94U5 від 21.09.2023, №23UA33U0 від 09.10.2023, позивачем надавалися прайс - листи №NTR20230522/1 від 22.05.2023, №NTLBEST20230601/001 від 01.06.2023, №NTLBEST20230628/001 від 28.06.2023, а також розрахунки ціни (калькуляції) №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023, № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023.

Про надання прайс - листів позивачем також зазначалося у відповідях від митниці декларанту № 25/09/2023-2 від 25.09.2023, №22/09/2023-6 від 22.09.2023 та №10/10/2023-13 від 10.10.2023.

Відтак, наведені вище посилання митного органу про відсутність будь-якої цінової інформації відносно вартості товару спростовуються матеріалами даної справи.

Щодо доводів відповідача про відсутність терміну дії комерційної пропозиції, то слід зазначити, що згідно з приписами ч.2 ст.53 МК України комерційна пропозиція не віднесена до переліку документів, обов`язкових для подання до митного оформлення товару, тобто не є обов`язковою складовою при встановленні його митної вартості, а недоліки комерційної пропозиції не можуть вважатися перешкодою при наявності можливості встановлення митної вартості на підставі інших документів.

Наведене вище узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 804/7757/16.

Стосовно посилання відповідача щодо ненадання позивачем інформації про вартість фрахту товару з Китаю та умови поставки, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, у рішенні №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 митний орган припускає, що йдеться про умову поставки FOB.

Як встановлено з ст.3 контракту: «Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі.».

Відповідно в інвойсі до поставленого товару № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 зазначено «Terms of delivery CPT Kharkiv, Ukraine».

Сторони визначили, узгодили та вказали в інвойсі № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 умову поставки CPT, відтак припущення митного органу про іншу умову поставки колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем митному органу калькуляції собівартості товару №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023, №NTLBEST230717/2 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023, листи постачальника №NTLBEST230717/1-1 від 17.07.2023, № NTLBEST230717/2/5 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1/5 від 31.07.2023, інвойси №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023, № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023, автотранспортні накладні № 1132 від 20.09.2023, №6594 від 14.09.2023, № 9090 від 05.10.2023 кореспондуються між собою та дозволяють однозначно встановити, що умовою поставки є CPT, а витрати на транспортування включено у вартість товару.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця. Якщо поставка імпортованих платником товарів охоплює вартість завантаження та навантаження товару у постачальника, то під час визначення митної вартості ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар. Колегією суддів, у зв`язку з наведеним вище, враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.05.2022 у справі №810/1661/17 та у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 року у справі №0440/5532/18.

Щодо посилання митного органу, як на підставу коригування митної вартості, ненадання позивачем копії митної декларації країни відправлення, то перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у ч.2 ст.53 МК України, і в ньому відсутній такий документ, як копія митної декларації країни відправлення. Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідачу одночасно з митними деклараціями №23UA50U5 від 25.09.2023, №23UA94U5 від 21.09.2023, №23UA33U0 від 09.10.2023 позивачем надавалися декларації на підтвердження факту експорту товарів, а саме №MRN23PL322080NS65WKU0 від 20.09.2023, №MRN23PL322080NS65C5M0 від 13.09.2023, №MRN23PL322080NS66VMZ0 від 03.10.2023.

Стосовно доводів митного органу про необхідність надання позивачем договору з перевізником, транспортний договір щодо морського перевезення, заявку на перевезення, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, п.6 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Дане положення містить застереження: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Витрати на транспортування товару за митними деклараціями включено у вартість товару, що підтверджено вже дослідженими судом документами.

Відтак, вимоги митного органу щодо надання документів, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України є необґрунтованими, оскільки за умовами поставки витрати на транспортування включені у вартість товару та покладені на продавця.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.03.2020 року у справі № 804/4905/15.

Стосовно посилання митного органу на відмінність підписів відповідальної особи у Контракті та додатковій угоді, то такі розбіжності, навіть якщо вони фактично мали б місце, не впливають на числові значення складових митної вартості товару.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.06.2022 року у справі №280/1824/19.

Колегія суддів, детально дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, приходить до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відтак, позивачем надано до митного органу необхідні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару і надані документи у своїй сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним та необґрунтованим.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.05.2020 року у справі № 2а-13759/12/2670.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4, 7 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до вимог "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Колегія суддів наголошує, що при декларуванні товарів позивач визначив митну вартість виходячи саме з умов Контракту.

Одночасно, зміст оспорюваних рішень відповідача про коригування митної вартості не містить відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару.

Відповідач не вказав на конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірні рішення не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої статті 55 МК України

При цьому, колегія суддів, дослідивши підстави обрання другорядного методу визначення митної вартості, джерела зазначені у графі 33 рішень про коригування митної вартості, на які посилався відповідач зазначає, що оспорювані рішення містять посилання лише на номери та дати митних декларацій, як на джерела цінової інформації, що не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за другорядним методом.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від13.01.2022 року у справі № 520/11061/2020.

Так, в оспорюваних рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган мав також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу, чого рішення про коригування митної вартості товарів відповідача не містять.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують третьому та резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2023 року у справі № 1.380.2019.006247.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання митного органу на наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Так, наявність у вказаній системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18.

Відтак, митним органом не було виконано нормативний обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що рішення митного органу про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару винесене з порушенням приписів МК України.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Так, із оспорюваних карток відмов вбачається, що вони прийняті на підставі рішень про коригування митної вартості з причин відсутності усіх відомостей та документів.

Разом з тим, оскільки, за наслідками апеляційного перегляду даної справи з матеріалів справи встановлено факт того, що позивачем надано достатньо документів для визначення митної вартості та відсутність у наданих документах розбіжностей, що мали б вплив на правильність визначення митної вартості позивачем, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 року, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими та правомірними висновки суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ТОВ "Бестділ" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, які стосуються суті спірних відносин, то колегія суддів зазначає, що позивачем подано відповідачу необхідні та наявні документи, в тому числі ті, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР, не є підставою для здійснення коригування митної вартості товару за другорядним методом та для витребування додаткових документів, а лише вказує на необхідність здійснення митницею ретельного аналізу вже поданих документів. Проте, з урахуванням надання позивачем необхідних та наявних документів за ч.2 ст.53 МК України, так і додаткових за ч.ч.3,4 ст.53 МК України на підтвердження правильності визначення митної вартості товарів, встановлено, що відповідачем було поверхнево досліджено такі документи.

Відтак, судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є доведеними.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на те, що оскаржувані картки відмови вичерпали свою дію фактом їх виконання позивачем шляхом здійснення декларування товарів за новими митними деклараціями, а також посилання в апеляційній скарзі на те, що скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023, №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023, №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача, з огляду правову позицію Верховного Суд, викладену в постанові від 21.02.2018 у справі №826/15718/16, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст.2 КАС України)

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. ч. 1. 2 ст. 5 КАС України)

Картка відмови в розумінні КАС України є індивідуальним актом, а тому право позивача на визнання його протиправним та скасування передбачено п.2 ч.1 ст.5 КАС України і можливість реалізації цього права не може бути поставлена у залежність від подання нової митної декларації та випуску товарів у вільний обіг.

Позивач не позбавлений права на оскарження рішення про коригування та картки відмови, а тому декларування товарів за новою декларацією та подальшому випуску їх у вільний обіг не позбавляє позивача права на захист його порушеного права в цій справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.05.2022 року у справі № 520/3246/2020, від 23.07.2021 року у справі №820/3979/1.

Колегія суддів вважає правильним визначений судом першої інстанції в резолютивний частині оскаржуваного рішення суду спосіб захисту прав позивача.

Окрім того, наведені вище доводи скарги спростовуються правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі №813/2657/16, від 04.09.2020 року у справі № 825/573/17, що мають перевагу у часі над правовою позицією Верховного Суд, викладену в постанові від 21.02.2018 у справі №826/15718/16.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні, є помилковими та таким, що суперечать наведеним вище висновкам суду.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення норм процесуального права, а саме ст. ст. 2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України, колегія суддів відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Відтак, підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо протиправності оспорюваних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови та наявності правових підстав для їх скасування.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, які стосуються незгоди із розподілом судом першої інстанції судовими витратами, а саме стягнення на користь ТОВ "Бестділ" витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 35 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, колегія суддів зазначає наступне.

Так, на підтвердження обґрунтованості вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача представником позивача було надано копії: договору про надання правової допомоги № б/н від 11.10.2023; додаткової угоди №1 від 11.10.2023; додаткової угоди №2 від 11.10.2023; докази сплати правової допомоги у загальному розмірі 50 000, 00 грн.

Сторони в додатковій угоді №2 від 11.10.2023 р. до договору про надання правової допомоги б/н від 11.10.2023 р. визначили розмір правової допомоги у фіксованому розмірі.

Порядок обчислення гонорару здійснюється не тільки у погодинній оплаті, а й шляхом фіксованого розміру, встановленому у договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Частинами 1, 2 ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.06.2022 року у справі №480/828/19 сума гонорару адвокатського бюро є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.08.2022 року у справі №340/323/21: «Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для ви значення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є ви значеним».

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану всіх сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи встановлено обґрунтованість та правомірність заявлених вимог позивачем, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь ТОВ "Бестділ" витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 35 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, оскільки така вартість наданих адвокатом послуг є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що представництво позивача під час розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження вартує 35000,00 грн. є явно необґрунтованим та не відповідає принципу обґрунтованості та співрозмірності, то колегія суддів відхиляє такі доводи, як необґрунтовані та такі, що не спростовують наведених вище висновків суду. За наслідками апеляційного перегляду не встановлено підтверджень того, що заявлені судові витрати завищені.

Оскільки скарга не містить конкретних доводів та обґрунтувань щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь ТОВ "Бестділ" витрат на оплату судового збору у загальному розмірі 24 843, 96 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок три гривні дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, то колегія суддів з огляду на приписи ст.308 КАС України не дає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність власних рішень, що є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі №520/30736/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко