Справа № 200/3148/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 травня 2024 року Справа №200/3148/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Чекменьов Г.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення з 29.01.2020 перерахунку, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, грошового забезпечення, а також всіх інших додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тощо) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

зобов`язати з 29.01.2020 по 11.05.2022, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, перерахувати та виплатити грошове забезпечення, а також всіх інших додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тощо) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Відповідно до статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 233 КЗпП України в діючий редакції у частинах першій та другій передбачає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як випливає з матеріалів позовної заяви, підставою для звернення з цим позовом є викладені обставини неналежного нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.05.2022.

Карантин, який був встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, закінчився на всій території України 30 червня 2023 року, після чого обчислення процесуальних строків здійснюється на загальних підставах, в тому числі строків звернення до суду.

За приписами статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Отже, закінчення тримісячного строку для звернення з цим позовом припало на 30 вересня 2023 року.

Водночас, до суду позовна заява була направлена поштою лише 18 травня 2024 року. Тобто, позивачем пропущений встановлений строк звернення до суду з цим позовом.

В позовній заяві позивач обґрунтовує звернення до суду в межах встановленого законом строку, посилаючись на те, що вона дізналась про порушення своїх прав після отримання листа відповідача №09/02/378 від 30.04.2024.

Вказані доводи не є переконливими з таких підстав.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про наявність факту порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отримуючи щомісячне грошове забезпечення та будучи достовірно обізнаною з розміром виплачених сум, позивач мала можливість дізнатися про порушення її прав з підстав, викладених у позові, та своєчасно звернутися з цим позовом.

При цьому можливість такого звернення за обставинами справи жодним чином не пов`язана з датою звільнення відповідача.

Тому позивачу слід надати відомості та докази про те, що саме заважало їй до квітня 2024 року дізнатись про суми нарахованого грошового забезпечення та звернутись до відповідача із вказаним питанням або безпосередньо до суду.

Посилання на дію норм попередньої редакції статті 233 КЗпП України підлягають відхиленню з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, встановлення строків звернення до суду слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, що зокрема слід розуміти як спрямованість на створення ситуації упевненості для суб`єкта владних повноважень, як відповідача по справі, стосовно розуміння відсутності у позивача бажання звертатись з відповідним позовом, у тому числі, захищати свої майнові права.

Стосовно майнових прав позивача та обов`язку відповідача у зазначеній категорії адміністративних справ забезпечувати їх реалізацію шляхом здійснення відповідних виплат, це означає також відсутність обов`язку резервувати певну частину коштів, що виправдано та зумовлено специфікою формування та використання бюджетних коштів, якими розпоряджається суб`єкт владних повноважень.

Останнє набуває особливого значення в умовах воєнного стану.

Під час проходження служби та після її припинення протягом тривалого часу позивач не ініціювала питання щодо розміру нарахованого їй під час служби грошового забезпечення.

За змістом заявлених вимог розмір складових грошового забезпечення, який є предметом заявленого позову, відповідачем під час проходження позивачем служби, на момент звільнення та після цього нараховані не були.

Тобто, предметом спору у справі є встановлення фактичних умов нарахування грошових виплат, право на які виникло саме під час проходження служби з 29.01.2020 по 11.05.2022, тобто до дати звільнення.

За таких обставин підлягають відхиленню доводи позивача щодо неприпустимості звуження її прав та застосування до спірних відносин статті 233 КЗпП України в попередній редакції, яка втратила чинність на час звернення до суду.

Слід зауважити, що суб`єктивні права особи регулюються нормами матеріального права, які застосовуються з урахуванням принципу дії законів у часі, коли за загальним правилом скасований нормативний акт продовжує застосовуватись до правовідносин, що існували під час його дії.

На відміну від норм матеріального права, процесуальні норми за своїм змістом визначають певну процедуру розгляду спору, та застосовуються станом на час такого розгляду.

Вказаний висновок прямо випливає зі змісту частини 3 статті 3 КАС України, за яким провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За наведених умов, вирішуючи питання дотримання строку звернення з позовом, суд керується процесуальними нормами частини третьої статті 122 КАС України, яка передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно, у спірних відносинах застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України, яка за своєю природою також містить норми процесуального права, оскільки визначає саме строки звернення до суду.

При цьому вказані норми статті 233 КЗпП України підлягають застосуванню в редакції, яка діє на час вчинення такої процесуальної дії як відкриття провадження у справі.

З наведених підстав матеріалів позову недостатньо для висновку про дотримання строку звернення до суду чи його пропуску з поважних причин.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску, крім тих, що викладені у позовній заяві.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов