Справа № 357/2673/24
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2673/24
Провадження № 2-а/357/38/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.

У лютому 2024 року Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

30.01.2024 року відносно нього поліцейським взводу №2 роти №1 Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим сержантом Ковалем В.О. було винесено постанову серії БАВ №225106. Відповідно до змісту указаної постанови 30.01.2024 року о 23 год. 01 хв. в місті Біла Церква по вулиці Грибоєдова, будинок 28, Позивач керував транспортним засобом Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із чим на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Указану постанову Позивач вважає незаконною, стверджує, що він не порушував Правила дорожнього руху України. Посилаючись на приписи ст.ст. 289 КУпАП, ст.ст. 5, 19, 20, 22, 25, 77, 78, 94, 122, 160, 161, 171, 286 КАС України, Позивач просив суд вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

19.02.2024 року ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі було постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 19-20).

06.03.2024 року до канцелярії суду представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначив, що подія адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача були зафіксовані на технічний пристрій, що закріплений на форменому одязі поліцейського №477917, відомості про що зазначено у спірній постанові. Зауважив, що відповідні підрозділи Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, зокрема, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на відсутність таких документів Позивача було зупинено, та повідомлено йому про причини зупинки. Працівники поліції перевірили наявність за даним транспортним засобом діючого Полісу у реєстрі бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, де станом на 30.01.2024 року Поліс у реєстрі був відсутній. Відтак, на думку представника Відповідача, у працівників поліції були законні підстави для зупинки Позивача. При притягненні Позивача до адміністративної відповідальності, працівники поліції діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а спірна постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених КУпАП (а.с. 27-33).

19.03.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником Позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив представник Позивача зауважив, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними. Таким чином, на думку представника Позивача, лише у разі зупинки транспортного засобу на законних підставах, поліцейський має повноваження перевіряти посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, і лише у разі порушення Правил дорожнього руху - вимагати пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Сама по собі інформація про відсутність полісу на транспортний засіб, ніяким чином не вказує на причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, адже даний транспортний засіб належить батькові Позивача ОСОБА_2 , який звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як учасник бойових дій. На думку представника Позивача, поліцейському слід спочатку з`ясувати особу водія, щоб стверджувати про наявність чи відсутність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Натомість, поліцейський не проінформував ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, тому не мав підстав вимагати пред`явлення документів, тим більш - вимагати пред`явлення полісу, оскільки поліцейським не виносилась постанова чи не складався протокол щодо порушення ним Правил дорожнього руху. Відтак доводи Відповідача є неспроможними, зупинка транспортного засобу була безпідставна. Відповідач не надав суду будь-яких доказів правомірності зупинки Позивача (а.с. 37-41).

10.04.2024 року та 23.05.2024 року у судових засіданнях представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. Підкреслив, що факт відсутності у Позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності було встановлено поліцейськими вже в процесі спілкування із Позивачем після його зупинки. Про причини самої зупинки Позивачу не повідомлялося.

10.04.2024 року та 23.05.2024 року у судових засіданнях представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. Зауважив, що під час руху транспортного засобу під керуванням Позивача, поліцейським за допомогою службового планшету було встановлено факт відсутності у його власника полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на це, транспортний засіб було зупинено, а його водію, тобто Позивачу було запропоновано пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У відповідь на це Позивач повідомив про відсутність у нього такого документу, що у свою чергу є порушенням. Інших порушень у той день з боку Позивача встановлено не було.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис події. У процесі дослідження представники сторін мали можливість його коментувати та ставити один одному запитання (а.с.35).

28.05.2024 року до канцелярії суду представником Позивача подано пояснення, у яких останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 слугувала інформація з бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України про відсутність за транспортним засобом діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, з яких би вбачалося, що на момент винесення оскаржуваної постанови Позивачу було повідомлено про причини зупинки, як і відсутні докази на які посилається Відповідач як на підставу для зупинки транспортного засобу (а.с. 59-61).

28.05.2023 року представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 55).

28.05.2024 року до канцелярії суду представником Позивача подано заяву про розгляд даної справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.58).

23.05.2024 року до канцелярії суду представником Відповідача подано заяву про розгляд даної справи без його участі (а.с. 57).

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Беручи до уваги шістдесятиденний строк розгляду справи відповідної категорії, встановлений ст. 258 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності сторін/їхніх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Як убачається з наданої суду Позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №225106, 30.01.2024 року відносно Позивача складено постанову про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, за яке встановлено відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 «ґ» ПДР України. До Позивача застосовано штраф у сумі 425,00 гривень (а.с. 36).

Утім, Позивач своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнає та просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Нормами матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України та порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в суді у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Системний аналіз приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, дозволяє зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до ст.ст.72-74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.

При цьому, ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

За приписами ч. 1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За правилами частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до пункту 21.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Висновки суду.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, транспортний засіб під керуванням Позивача було зупинено не з метою складання протоколу щодо порушення правил дорожнього руху, або у зв`язку із вчиненням Позивачем адміністративного правопорушення, а з метою перевірки наявності у нього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

З огляду на зазначене, автомобіль під керуванням Позивача було зупинено працівниками поліції з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» без законної на те правової підстави, а тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (Fruit of the Poisonous Tree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, у разі зупинки транспортного засобу поліцейським без достатньої правової підстави, подальша вимога пред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування є незаконною.

Враховуючи, що Відповідач належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання Позивачем будь-яких вимог Правил дорожнього руху на момент його зупинки, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у Позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальність власників наземних транспортних засобів були відсутні, суд приходить до висновку, що вимоги посадової особи Відповідача про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а отже в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведені положення закону, судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 605,60 гривень також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача (а.с.7).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №225106 від 30.01.2024 року скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місце знаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.05.2024 року.

СуддяВ. П. Цукуров