Справа № 2а-6242/09/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2011 р. № 2а-6242/09/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Потабенко В.А.,

судді Сакалоша В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Русенко І.Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

представники відповідачів не з`явилися,

представник третьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, Державного казначейства України, третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про перерахунок пенсії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (далі УПФУ в Галицькому районі м. Львова), Державного казначейства України (далі - ДКУ), за участю третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить суд зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок пенсії, виходячи із співвідношення, де 1 крб. прирівняний до 1,05 грн. та виплатити перераховану пенсію, а також стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду в розмірі 90 млн. грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами протиправно не здійснено перерахунок пенсії, виходячи із співвідношення, де 1 крб. прирівняний до 1,05 грн. та не виплачено пенсію в повному розмірі. У зв`язку з викладеним вважає дії відповідачів протиправними та просить суд стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду в розмірі 90 млн. грн.

Позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд зобов`язати відповідачів виплатити пенсію в розмірі 90 тис. грн. а також стягнути з Держаного бюджету матеріальну та моральну шкоду в розмірі 120 млн. грн.

Відповідач УПФУ в Галицькому районі м. Львова подало до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що на день запровадження гривні вартісні показники, у тому числі заробітна плата та пенсії перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців. У зв`язку з наведеним вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ДКУ письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не подало.

Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - ГУ ПФУ подало до суду заперечення на адміністративний позов, в якому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1002 від 26.08.1996 року «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формуванням вартісних показників в умовах грошової реформи`на день запровадження гривні ціни (тарифи, націнки, збори тощо) на товари (роботи, послуги), а також усі вартісні показники (нарахування податків, інших обов`язкових платежів, заробітної плати, пенсії, інших соціальних виплат тощо) в гривні перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідачі знаючи, що позивач є пенсіонером та інвалідом, одержує мінімальну прожиткову пенсію на яку, фактично не можна прожити без шкоди для здоров`я, завдали йому матеріальної та моральної шкоди.

Відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив розглядати справу без їх участі.

В судових засіданнях, в яких брав участь представник УПФУ в Галицькому районі м. Львова, проти позову заперечив. Пояснив, що пенсія позивачу призначена 06.03.2000 року по інвалідності і обчислена відповідно до представлених документів про середньомісячну заробітну плату позивача. В подальшому розмір пенсії підвищувався на підставі вимог чинного законодавства України та жодних порушень пенсійних прав позивача допущено не було. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ДКУ явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив розглядати справу без його участі.

Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - ГУ ПФУ явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомила, а тому суд ухвалив розглядати справу без її участі.

В судових засіданнях, в яких брав участь представник ГУ ПФУ у Львівській області, проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Додатково пояснив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.1996 року № 1002 «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формуванням вартісних показників в умовах грошової реформи`з метою недопущення зростання цін під час проведення грошової реформи та забезпечення стабільності національної валюти Кабінет Міністрів України постановив, що на день запровадження гривні вартісні показники, втому числі заробітна плата та пенсії перераховуються у співвідношенні 1 гривня та дорівнює 100000 карбованців. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в УПФУ в Галицькому районі м. Львова як одержувач пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком (інвалід ІІІ групи внаслідок загального захворювання).

Як вбачається з матеріалів справи УПФУ в Галицькому районі м. Львова 06.03.2000 року призначено позивачу пенсію по інвалідності ІІІ групи. Пенсія була обчислена відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення`при середньому заробітку позивача за період з 01.01.1998 року по 31.11.1992 року, який становив 131 грн. 33 коп. та загальному трудовому стажі 25 років 4 місяці 18 днів. Пенсія позивачу була встановлена в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення`і становила 55% від 131 грн. 33 коп., що також підтверджується пенсійним посвідченням позивача № НОМЕР_1 .

Загальна пенсійна виплата позивачу станом на 29.12.1999 року становила 96 грн. 11 коп., а станом на 01.01.2004 року 150 грн. 00 коп. (в максимальному на вказаний час розмірі пенсії відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

З 01.01.2004 року у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`розмір пенсії позивача переховано відповідно до ст. 43 вказаного Закону згідно з документами пенсійної справи.

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача обчислено відповідно до ст.ст. 27, 28, з урахуванням положень ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Загальний (страховий) стаж позивача становить 25 років 6 місяців 1 день. Стаж обчислено до 19.09.1999 року. Відомості про роботу позивача після 19.09.1999 року в матеріалах справи відсутні.

Коефіцієнт страхового стажу обчислений відповідно до ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`та з урахуванням величини оцінки страхового стажу 1,35% становить 0,34425. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислений за період з 01.08.1994 року по 31.07.1995 року, з 01.09.1995 року по 28.08.1996 року та становить 1,21416. Заробітна плата для обчислення пенсії 1127 грн. 72 коп. (928 грн. 81 коп. х 1,21416), де 928 грн. 81 коп. середня заробітна плата працівників у галузях економіки за 2006 рік. Загальна пенсійна виплата позивачу станом на 01.10.2011 року становить 794 грн. 34 коп., в тому числі: 388 грн. 22 коп. розмір пенсії за віком; 395 грн. 78 коп. доплата до прожиткового мінімуму (784 грн. 00 коп.); 10 грн. 34 коп. доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації, що підтверджується довідкою УПФУ в Галицькому районі м. Львова від 10.10.2011 року № 15434/0614 та довідкою від 10.10.2011 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно з положеннями п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1002 від 26.08.1996 «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формуванням вартісних показників в умовах грошової реформи»(далі Постанова-1002) на день запровадження гривні ціни (тарифи, націнки, збори тощо) на товари (роботи, послуги), а також усі вартісні показники (нарахування податків, інших обов`язкових платежів, заробітної плати, пенсій, інших соціальних виплат, допомоги тощо) в гривні перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців.

Як вбачається з положень вказаного пункту, з метою недопущення зростання цін під час проведення грошової реформи та забезпечення стабільності національної валюти Кабінет Міністрів України постановив, що на день запровадження гривні вартісні показники, в тому числі заробітна плата та пенсії перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців.

Судом не беруться до уваги посилання позивача на Закон України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» № 537/96 від 21.11.1996 року, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закон України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»№537/96 від 21.11.1996 року на підставі цього Закону встановлюються зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02.01.1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов`язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР. Стаття З Закону-537 визначає, що заощадження громадян, зазначені у частині першій статті 1 цього Закону, відновлюються у співвідношенні 1 карбованець заощаджень на 1,05 гривні за станом на 01.10.1996 року.

Отже, зазначений вище закон, який передбачає відновлення заощаджень громадян України у співвідношенні 1 карбованець заощаджень на 1,05 гривні, не поширює свою дію на перерахунок заробітної плати та пенсій у зазначеному співвідношенні.

Судом встановлено, що пенсійне забезпечення позивача здійснюється згідно з поданих ним документів про стаж та заробіток, та відповідає чинному законодавству. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо перерахунку пенсії, де 1 крб. був прирівняний до 1,05 грн., безпідставна та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, яке не передбачає проведення такого перерахунку.

Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у розмірі 120 млн. грн. суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Оскільки, позивачем не наведено жодного факту заподіяння моральних страждань, не доведено причинного зв`язку між діями відповідачів та спричиненням фізичних і моральних страждань, також, не наведено жодних доказів у чому полягає спричинена, на думку позивача шкода, та саме чим керувався позивач визначаючи розмір моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що пенсія позивачу виплачується у розмірі відповідно до норм чинного законодавства, суд вважає, що діями відповідачів не спричинено жодних фізичних чи душевних страждань, які є складовими моральної шкоди, визначених ст. 23 Цивільного кодексу України.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 листопада 2011 року.

Головуючий суддя (підпис) А.Г. Гулик

Суддя (підпис) В.А. Потабенко

Суддя (підпис) В.М. Сакалош

З оригіналом згідно

Суддя Гулик А.Г.