Справа № 140/31297/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/31297/23 пров. № А/857/3863/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року (ухвалене головуючим - суддею Андрусенко О.О. у м. Луцьк) у справі № 140/31297/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у розмірі 924144,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі - ПК України). За відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 924144,07 грн. З метою погашення податкового боргу була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 26.07.2019 №144424-55, проте вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем. У зв`язку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у сумі 924144,07 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у розмірі 924144,07 грн. (дев`ятсот двісті чотири тисячі сто сорок чотири грн. 07 коп.).

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 924144,07 грн., щодо якого останнім не надано доказів сплати, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття рішення про стягнення податкового боргу у вказаному вище розмірі.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що йому не було відомо про розгляд цієї справи, оскільки він не отримував поштової кореспонденції, яка направлялась судом. Крім цього вказує, що контролюючим органом не було дотримано вимог законодавства щодо належного надіслання особі податкових повідомлень рішень в належний термін.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 27.10.2010 був зареєстрований як фізична особа - підприємець. 22.06.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис за № 004003546 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за його власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.10.2023.

Станом на 01.09.2023 за відповідачем ОСОБА_1 обліковується податковий борг у загальному розмірі 924144,07 грн, в тому числі по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 518845,32 грн; по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 43220,55 грн; по адміністративних штрафах та інших санкціях у сумі 1360,00 грн; по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 360208,20 грн; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у сумі 510,00 грн, про що зазначено в довідці про наявність боргу по платежах до бюджету, в розрахунку сум податкового боргу та підтверджується відомостями облікової картки платника по вказаних платежах.

Податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виник у зв`язку із несплатою відповідачем узгоджених сум грошових зобов`язань, визначених самостійно в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2019 рік у розмірі 2955,47 грн, за 2020 рік у розмірі 1423,26 грн, в уточнюючій декларації за 2020 рік самостійно нараховано до зменшення податкового зобов`язання на суму 3429,18 грн та донараховано штрафних санкцій на суму 102,88 грн, в подальшому збільшився у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 24.01.2023 № на загальну суму 517657,08 грн. Крім того, відповідачу нараховано пеню у сумі 135,81 грн. Таким чином, податковий борг по вказаному податку становить 518845,32 грн.

Податковий борг по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виник у зв`язку із несплатою відповідачем узгоджених сум грошових зобов`язань, визначених самостійно в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік у розмірі 246,29 грн, за 2020 рік у розмірі 118,61 грн, уточнюючої декларації за 2020 рік самостійно нараховано до зменшення податкового зобов`язання на суму 285,76 грн та донараховано штрафних санкцій на суму 8,57 грн, в подальшому збільшився у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 24.01.2023 № на загальну суму 43122,04 грн. Крім того, відповідачу нараховано пеню у сумі 10,80 грн. Таким чином, податковий борг по вказаному податку становить 43220,55 грн.

Податковий по адміністративних штрафах та інших санкціях виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень від 24.01.2023 №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 грн., від 24.01.2023 №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 340,00 грн. Таким чином, податковий борг по вказаному податку становить 1 360,00 грн.

Податковий по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 24.01.2023 №, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 327462,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 32746,20грн. Таким чином, податковий борг по вказаному податку становить 360208,20 грн.

Податковий по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 27.11.2017 №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн.

Оскільки відповідач суму податкового боргу в добровільному порядку не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п.п. «е» п. 176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Разом з цим, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

Я встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що контролюючим органом сформовані податкові повідомлення-рішення засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення відправлення 909 направлялись відповідачу (на податкову адресу платника податків), яке 31.01.2023 повернулося до податкового органу з відміткою «вручено».

Відповідно до пункту 58.3. статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що пропущений термін складення податкових повідомлень-рішень податковим органом. Однак, наведені відповідачем обставини не є предметом судового розгляду у даній справі, оскільки оцінка податкових повідомлень-рішень, які прийняті контролюючим органом як акти індивідуальної дії, не є предметом розгляду даної справи. В свою чергу, не оскарження актів індивідуальної дії в досудовому або судовому порядках платником податків вказує на погодження останнього з визначеними йому сумами грошових зобов`язань.

З наведеного вище можна зробити висновок, що податкові зобов`язання відповідача, які були визначені контролюючим органом у вигляді податкових повідомлень-рішень відповідачем не оскаржувалось, а тому є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Щодо доводів апелянта про не вручення та не надіслання йому податкової вимоги, суд вважає за потрібне зазначити таке.

При розгляді справи встановлено, що контролюючим органом сформована та надіслана відповідачу податкова вимога від 26.07.2019 №144424-55, яка вручена останньому 25.09.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Абзацом 1 пункту 6 Розділу ІV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 610 від 30.06.2017, визначено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові).

Відтак, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що у випадку, який досліджується судом, податкова вимога вважається врученою відповідачу.

У суду відсутні докази про оскарження відповідачем податкової вимоги у строк, як і у відношенні до податкових повідомлення-рішень, у суду відсутні докази про оскарження відповідачем податкової вимоги у строк передбачений законом.

Наведені вище докази і є тими юридичними фактами, з настанням яких законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі - шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платникові податкової вимоги.

Відтак сума податкового боргу є узгодженою, що передувало звернення до суду позивача.

Щодо доводів апелянта в частині того, що йому не було відомо про розгляд цієї справи і таким чином він не зміг скористатися своїм правом на відзив до позовної заяви, то суд вважає такі помилковими, оскільки судом першої інстанції направлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 09.10.2023 відповідач отримав 19.10.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

А тому, на переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу.

Відтак, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 140/31297/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар