Справа № 128/1093/24
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1093/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №1604913 від 07.03.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 340 грн.

В адміністративному позові викладено наступне.

Відповідно до оскаржуваної постанови 07.03.2024 о 10-30 год. в с. Усатове по шосе Київське, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на наступне.

Вимірювання швидкості руху його автомобіля здійснювалося інспектором ОСОБА_2 приладом «TruCam LTI 20/20», номер НОМЕР_2 . Вважає, що вимірювання швидкості руху автомобіля було здійснено незаконно, що вплинуло на некоректність результатів вимірювання, оскільки прилад перебував в руках інспектора, а не був розміщений стаціонарно. Окрім того, на даному відрізку дороги не було встановлено дорожній знак 5.70. Працівником поліції було допущено порушення процедуру розгляду справи, оскільки оскаржувана постанова прийнята неповноважною особою виходячи з того, що його автомобіль було зупинено інспектором Савчук, відео з приладу демонстрував інспектор Олещенко Р.В., а розгляд справи проводила інспектор Костюк В.Р. і саме вона вручила оскаржувану постанову, при цьому ніхто не роз`яснював йому його права під час розгляду справи. Також, йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою, надати пояснення.

На підставі викладеного просить скасувати постанову серія ЕНА №1604913 від 07.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представником відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України подано відзив на позовну заяву (а.с. 52-72), в якому викладено наступну позицію.

Ознайомившись зі змістом та вимогами позову, відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, спрямовані на намагання позивача уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є відеозапис з лазерного вимірювача швидкості TruCAM TC 00346.

Так, 07.03.2024 в ході виконання службових обов`язків інспектор УПП в Одеській області ДПП Олещенко Р.В. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, шосе Київське виявив транспортний засіб «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 в межах населеного пункту зі швидкістю 82 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год., чим перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказане правопорушення зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM TC 00346. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення також підтверджується відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції серії БК №470586, №471825, №470942. Адміністративне правопорушення позивачем було вчинено 07.03.2024, строк зберігання відеозапису, який проводився під час фіксації адміністративного правопорушення, розгляду справи та накладення адміністративного стягнення становить 30 діб, тобто до 06.04.2024. Судову повістку відповідач отримав 17.04.2024, тому станом на день ознайомлення із матеріалами справи відеозаписи портативних відеореєстраторів інспекторів за даним фактом відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Щодо правомірності дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то посилаючись на норми Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правила дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважає, що інспектор під час розгляду справи відносно позивача та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у спосіб визначений Законом та в межах його компетенції.

Щодо місця вчинення адміністративного правопорушення зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення позивачем с. Усатове Одеського району Одеської області, шосе Київське (Ленінградське), є технічною помилкою. Фактична адреса місця вчинення правопорушення м. Одеса, вул. Київське шосе, 1/5 (біля АЗС «БРСМ»). Під час фіксації перевищення швидкісного руху в приладі TruCAM використовується GPS-система, базована на 24-х супутниках, що надає можливість автоматично встановлювати та синхронізувати координати та час. Тобто, фіксація перевищення швидкісного режиму поліцейськими здійснювалася в межах населеного пункту і цей факт можливо перевірити через інтернет мережу на офіційному сайті (https:www.google.com.ua/maps) ввівши зазначену адресу. Окрім того, Наказом Національної поліції України Департаменту патрульної поліції №1734 від 09.08.2021 про внесення змін до доручення ДПП від 29.10.2019 №18443/41/27/02-19 визначено ділянки, на яких дозволено здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM. На сайті ДПП розміщено мапу України з зазначеними ділянками доріг з розташуванням пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. Дана інформація є загальнодоступною та неодноразово висвітлювалася в ЗМІ. Посилаючись наст. 252 КУпАП та п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зазначає, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Також, звертає увагу, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні братися судом до уваги, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли є технічні неточності або не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Щодо розміщення дорожніх знаків в м. Одеса, вул. Київське шосе обмежуючих швидкісний режим, то ні ДПП та УПП в Одеській області ДПП не є балансоутримувачем доріг в Одеській області, вул. Київське шосе, не здійснює монтаж дорожніх знаків, не є розпорядником щодо наявності або відсутності дорожніх знаків на вказаній ділянці доріг. Проте, зазначає, що на вказаній ділянці автомобільної дороги встановлено дорожній знак 5.76 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», табличок 7.2.1 «Зона дії» по вул. Київське шосе із зоною дії від вул. Хімічна до дорожнього знаку 5.50 «Кінець населеного пункту» з обох напрямків. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, вимоги якої не передбачають зазначення відомостей про розміщення дорожніх знаків. Разом із тим, позивач не надав жодного доказу, що вказані дорожні знаки відсутні на ділянці автомобільної дороги по вул. Київське шосе в м. Одеса.

Щодо твердження позивача, що йому не було надано можливості скористуватися правовою допомогою, то зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь захисника у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. При цьому, користування правовою допомогою є правом особи, а процес реалізації такого права не включає в себе задоволення чи відхилення такої заяви (клопотання) уповноваженим органом (посадовою особою). Позивач міг скористатися правовою допомогою, зокрема, за допомогою засобів телефонного зв`язку, викликати такого фахівця на місце розгляду справи тощо. Відповідачем було дотримано вимоги законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та позивачу було роз`яснено його право та надана можливість користуватися ними на власний розсуд.

Щодо правомірності використання приладу TruCAM з руки (рук), то зазначає, що позивачем не надано жодного доказу неправомірного використання приладу. Окрім того, лазерний вимірювач швидкості TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках (постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №153/907/21). Аналогічний висновок міститься також і в інших постановах апеляційної адміністративної інстанції. Окрім того, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості TruCAM. З детального аналізу інструкції з використання приладу TruCAM від виробника вбачається, що даний прилад конструктивно створений для роботи з руки. Коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки ніж передбачено виробником (свідоцтвом про повірку)У випадку недостатньої стійкості лазеру, прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними даними вимірювання. Окрім того, зазначає, що відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної технічки №22-01/28265, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №00346 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування до 05.09.2024.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, не надано належних та допустимих доказів, а також, те, що відповідачем надано докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, просить в задоволенні позову відмовити та залишити постанову серії ЕНА №1604913 від 07.03.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП без змін.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив (а.с. 76-85), у якій позивач просить не брати до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки його подано із пропуском строку на його подання.

Щодо технічної помилки у оскаржуваній постанови відносно місця вчинення адміністративного правопорушення, то зазначає, що за матеріалами, що долучено відповідачем, проводити вимірювання швидкісного режиму в с. Усатове заборонено, а тому відповідач долучив до матеріалів справи докази про дозволене вимірювання швидкості транспортних засобів в м. Одеса, вул. Київське шосе. Проте, це суперечить відомостям, що містяться в долученому до відзиву відеодоказі, де працівники поліції зазначають, що його транспортний засіб було зупинено в с. Усатове. Отже, жодного правопорушення в м. Одеса ним не вчинялося, зупинення його автомобіля відбулося в с. Усатове, а тому неправильне зазначення в оскаржуваній постанові місця зупинки автомобіля є неправильне встановлення одного з елементів правопорушення з боку відповідача, а відтак, свідчить про неправомірність його дій щодо нього. Позивач категорично заперечує порушення ним ПДР, а відтак, і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Надалі, у відповіді на відзив зазначається інформація щодо неправомірності розгляду справи різними працівниками патрульної поліції, яка за змістом аналогічна позовній заяві.

Ухвалою суду від 19.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 15).

Ухвалою суду від 21.03.2024 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 26).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕНА №1604913, складеною інспектором 2 взводу 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Олещенко Р.В. 07.03.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 1).

Згідно даної постанови, 07.03.2024 о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Rugue», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Усатове Одеського району Одеської обласі по Київському шосе, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 20 км/год, чим порушив п.п. 12.4 ПДР. Тобто, вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, представником відповідача разом з відзивом на позов надано відео та фото файли.

З наданого відповідачем фотознімку вбачається, що 07.03.2024 о 10-35 позивач рухався на автомобілі «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одеса зі швидкістю 82 км/год.

Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam №TC 00346.

Відомості про вказаний вимірювальний засіб, яким зафіксовано правопорушення, внесені до оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує законність дій інспектора при винесенні постанови, законність застосування приладу вимірювання швидкості руху «TruCam» у ручному режимі. Між тим, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже завезені на територію України та введені в експлуатацію не передбачено.

Крім того, така процедура як «сертифікація» не міститься в нормах чинного законодавства України.

Згідно листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» за №22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Відтак, доводи позивача про неправомірність застосування працівниками поліції лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20, №ТС000346, суд до уваги не приймає за їх безпідставності.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача знаходження приладу TruCam в руках працівника поліції, не встановлення його стаціонарно, що на думку позивача, суперечить ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», з огляду на наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 05.09.2023 та чинного до 05.09.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20, серійний №ТС000346, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: до 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Можливість використання виробу TruCam LTI 20/20, серійний №ТС000346, виробництва Laser Technology Inc, США, також підтверджується експертним висновком Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача саме таким чином вплинуло на результат вимірювання.

Отже, використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі на точність вимірювання швидкості руху ТЗ не впливає, а тому суд вважає твердження позивача про обов`язковість стаціонарного встановлення вказаного приладу безпідставними.

З досліджених доказів, наданих сторонами, вбачається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При тому, згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, з поміж іншого, також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Покази приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000346 оцінюються інспектором, як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що показники приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000346 є належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджено наданим відповідачем фотознімком із приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000346.

Також, позивач у позовній заяві зазначає, що працівниками поліції було порушено процедуру розгляду справи, оскільки його автомобіль зупиняв один інспектор, з ним спілкувався інший інспектор, а оскаржується постанова, винесена третім інспектором. Також, йому не було роз`яснено його права, не надано можливості скористатися правовою допомогою, надати пояснення.

Судом було оглянуто наданий позивачем відеозапис (а.с. 10), з якого вбачається, що працівником патрульної поліції, на його прохання було пред`явлено докази вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті, роз`ясненого його права, розглянуто клопотання позивача про закриття провадження у справі відповідно до ч. 3 ст. 247 КУпАП, не обмеженого право позивача на правову допомогу та запропоновано запросити захисника, якщо у позивача є укладена відповідна угода із таким захисником. Проте, позивач наполягав на тому, що йому працівниками поліції було надано захисника за рахунок держави.

З огляду на вказане суд не бере до уваги дані обставини справи, як підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 ..

Окрім того, з долученого позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви відеодоказу, вбачається, що інспектором патрульної поліції йому було повідомлено, що позивач, керуючи транспортним засобом в м. Одеса, перевищив дозволену швидкість руху (50 км/год) та рухався зі швидкістю 82 км/год. При цьому, позивач не заперечив ані факту руху транспортного засобу під його керуванням із вказаною швидкістю, ані того, що це відбувалося в м. Одеса.

Вказана обставина також доводиться і відеозаписом (а.с. 71) і роздруківкою із лазерного вимірювача швидкості (а.с. 70), де вказано, що вимірювання швидкості транспортного засобу із номерним знаком НОМЕР_1 здійснено в м.Одеса.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Разом із тим, враховуючи те, що в оскаржуваній постанові зазначається, що водій ОСОБА_1 перевищив встановлені обмеження швидкісного режиму в с. Усатове Одеського району Одеської області, однак, як стверджує представник відповідача, вказана подія відбулася в м. Одеса по вул. Київське шосе, що також не заперечується і самим позивачем, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП щодо зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не бере до уваги аргументи представника відповідача про те, що при зазначенні місця вчинення адміністративного правопорушення відбулася технічна помилка, адже відповідачем не було вжито жодних дій щодо її виправлення, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Суд також не бере до уваги посилання представника на правові позиції Верховного Суду, що висловлені у постановах від 11.09.2018 (справа №826/11623/16) та від 14.08.2018 (справа №826/15341/15) про окремі дефекти рішення контролюючого органу, оскільки дані правові позиції стосуються інших правовідносин, зокрема у сфері податкового законодавства, та не вплинули на суть оскаржуваного рішення контролюючого органу.

В даному ж випадку, відповідно до оскаржуваної постанови, позивачу ставиться в провину порушення ним Правил дорожнього руху в с. Усатове Одеського району Одеської області, де він не перебував та не керував транспортним засобом з порушенням Правил дорожнього руху.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, як вбачається зі змісту постанови Серія ЕНА №1604913 від 07.03.2024, саме порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, слугувало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте, суду не надано належних та допустимих доказів того, що водій автомобіля марки «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 , допустив порушення п. 12.4 ПДР саме в с. Усатове Одеського району Одеської області по вул. Київське (ленінградське) шосе, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (а.с. 19), а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 255, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 132, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1604913 від 07.03.2024, винесену інспектором 2 взводу 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Олещенко Романом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ;

Відповідач Управління патрульної поліції в Одеській області, адреса: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5, .

Суддя Л.П. Шевчук