Справа № 160/34057/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 26.12.2023 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 06.08.1981р. по 01.03.2008р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 , період навчання відповідно до Свідоцтва №723 від 24.07.1981 року, період догляду до трьох років за дитиною 19.01.1984 року народження відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 та призначити пенсію за віком з дати звернення, а саме з 14.07.2023р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою від 14.07.2023 року щодо призначення пенсії. Проте, ГУ ПФУ в місті Києві було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке позивач вважає протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою звернення до суду.
Ухвалою суду від 05.01.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
23.01.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві надійшов відзив на позов, в якому зазначено зокрема наступне. 14.07.2023 року позивач звернулась до із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України №1058. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу зокрема з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років. Відповідно до наданих до заяви документів страховий стаж складає 15 років 06 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не враховано до стажу: періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 (на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження не відповідає паспортним даним заявниці), період навчання у свідоцтві не зазначено початок навчання, період догляду до трьох років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 (не надано свідоцтво про народження, надано паспорт дитини).
Згідно розписки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою отримано 19.01.2024 року.
Станом на 29.05.2024 року відзив на позов від відповідача не надходив.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
14.07.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням ПФУ в м.Києві.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно наданих до заяви документів про стаж, страховий стаж складає 15 років 06 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.
Не враховано до стажу:
- періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 (на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження не відповідає паспортним даним заявниці);
- період навчання (у свідоцтві не зазначено початок навчання);
- період догляду до трьох років за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 (заявницею не надано свідоцтво про народження, надано паспорт дитини).
Враховуючи зазначене, відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно оскаржуваного рішення, пенсійним органом не враховано до страхового стажу:
- періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 (на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження не відповідає паспортним даним заявниці);
- період навчання (у свідоцтві не зазначено початок навчання);
- період догляду до трьох років за дитиною 19.01.1984 р.н. (заявницею не надано свідоцтво про народження, надано паспорт дитини).
Щодо не врахування періоду роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 (на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження не відповідає паспортним даним заявниці), суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок №637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Суд зауважує, що трудова книжка серії НОМЕР_2 від 14.08.1981 містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди з 06.08.1981 по 01.03.2008.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є певні недоліки в її заповненні, зокрема, такі як на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження не відповідає паспортним даним заявниці, оскільки обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника, до того ж наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді.
Щодо не врахування періоду навчання (у свідоцтві не зазначено початок навчання).
Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію, визначено ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, підп. д п. 1 якого передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва №723 від 24.07.1981р., ОСОБА_2 закінчила в 1981 році річну школу технічних секретарів при Палаці культури заводу "Червоний промінь" Харківської області.
Враховуючи те, що позивач проходила річне навчання, відповідно початком навчання є 1980 рік.
Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості врахування спірного періоду.
Щодо не врахування періоду догляду до трьох років за дитиною 19.01.1984 р.н. (заявницею не надано свідоцтво про народження, надано паспорт дитини).
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КЗпП України, Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
За змістом п. "ж" ч. 2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Отже, до загального стажу, що дає право на пенсію за віком, зараховується час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1, згідно з п. 2.1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини.
Як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні, заявницею не надано свідоцтво про народження, надано паспорт дитини.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Відтак, заявником можуть бути надано або свідоцтва про народження дитини, або паспорта громадянина України.
Позивачем до позовної заяви було долучено копію свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_3 від 07.09.2023р., згідно якого у ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_1 (мати) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .
З урахуванням вищезазначеного суд вважає безпідставним твердження відповідача проте, що заявницею не надано свідоцтво про народження, надано паспорт дитини.
Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту судом шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 06.08.1981р. по 01.03.2008р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 , період навчання відповідно до Свідоцтва № НОМЕР_4 від 24.07.1981 року, період догляду до трьох років за дитиною 19.01.1984 року народження відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 .
Щодо позовної вимоги про зобов`язання зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком з дати звернення, а саме з 14.07.2023р., суд зазначає, що виконання рішення суду в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача спірних періодів роботи потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового стажу.
При цьому до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань та суд не обраховує дійсний загальний стаж позивача. Суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.
Тобто, повноважним органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд (його територіальні органи), а суд не може перебирати компетенцію суб`єкта владних повноважень та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.
Таким чином, оскільки пенсійним органом при розгляді заяви позивача не вирішено питання щодо зарахування періодів роботи , не проведено обрахунок всього стажу, а отже не перевірено ті умови, з якими Закон №1058-ІV пов`язує наявність в особи права на пенсію за віком, то суд не може перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо призначення їй пенсії. Суд лише здійснює контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачу про призначення пенсії за віком.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.
Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Відповідно до положень ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в цій справі, пропорційно ступеню задоволення позовних вимог у розмірі 536,80 грн.
Відповідно до ч.5ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко