Справа № 120/2284/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 р. Справа № 120/2284/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Ребесайло С.О.,

представника позивача Герасимчука О.О. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Зайцевої А.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІТАН"

до Головного управління ДПС у Миколаївській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

26.02.2024 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Герасимчука О.О., подана від імені та в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Вікітан" (далі ТОВ "Вікітан" або позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі ГУ ДПС у Миколаївській області або відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів): від 28.12.2023 за № 902 на суму 1000000 грн та від 28.12.2023 за № 902 на суму 20000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.11.2023 контролюючим органом було видано направлення на проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан". За результатами перевірки складено акт № 11237/14-29-09-02-07/30641728 від 24.11.2023, яким зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, а саме: 1) відсутність з вини платника податку реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку-розпорядником акцизного складу за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ Миколаївської області; 2) необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу за вищезазначеною адресою.

На підставі акта фактичної перевірки відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими застосував до товариства штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1020000 грн за порушення вимог пп. 230-1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Позивач вважає, що фактична перевірка проведена контролюючим органом з істотними порушеннями вимог чинного податкового законодавства щодо підстав та порядку проведення фактичних перевірок. Свої доводи в цій частині позивач аргументує тим, що наказ від 10.11.2023 № 1222п, відповідно якого проводилась фактична перевірка, не відповідає приписам ст.ст. 80, 81 ПК України та не містить чітких підстав для проведення перевірки. Зокрема позивач наголошує на тому, що у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави для проведення перевірки, тоді як зазначення у ньому норм пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України не свідчить про наявність інформації про порушення платником вимог податкового законодавства, яка може слугувати підставою для здійснення податкового контролю у формі фактичної перевірки. При цьому, на думку позивача, у наказі про проведення фактичної перевірки контролюючий орган зобов`язаний не лише зазначити визначену законом підставу для перевірки, але й також відобразити, в рамках яких заходів було встановлено невідповідність діяльності конкретного платника податків вимогам чинного законодавства та на основі яких саме відомостей або документів були виявлені факти можливих порушень, які зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Крім того, позивач заперечує встановлені перевіркою порушення та зауважує, що ТОВ "Вікітан" ще у червні 2019 року зареєструвало акцизний склад за № 1007602 по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, що підтверджується сукупністю документів, наприклад витягом з Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального станом на 05.07.2023 та ліцензією на право роздрібної торгівлі пальним за цією адресою, яка була видана 03.09.2019 терміном дії до 03.09.2024. Водночас товариство не використовує та ніколи не реєструвало за собою акцизний склад по вул. Одеській, 22 в м. Первомайську Миколаївської області, як помилково вважає контролюючий орган. У свою чергу, окремі неточності у зазначенні адреси акцизного складу, які мали місце у заяві про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального від 26.06.2019 (у графі 6 "Місцезнаходження акцизного складу…" розділу 5 "Відомості про акцизні склади" "Місцезнаходження акцизного складу…" вказано "Миколаївська область, Первомайський район, м. Первимайськ, вул. Одеська 22"), не є свідченням того, що товариство зареєструвало акцизний склад по вул. Одеській, 22. Адже фактично такий склад розташований по вул. Одеській, 220 і саме за цією адресою оформлена вся необхідна для реалізації пального документація, про що добре відомо ГУ ДПС у Миколаївській області, яке має в своєму розпорядженні усі ці документи, а також іншу податкову інформацію, та вже проводило фактичну перевірку за даною адресою.

Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "Вікітан" та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.03.2024.

13.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач вказує на те, що контролюючий орган провів фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, які регулюють виробництво, зберігання та обіг пального в Україні, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС. За результатами перевірки були виявлені порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230 ст. 230 ПК України, а саме факт відсутності реєстрації акцизного складу та факт нереєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратоміра-лічильника на 1 (одному) місці відпуску пального наливом з акцизного складу. У зв`язку з цим прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.12.2023 за №№ 902 та 902, яким до ТОВ "Вікітан" застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1020000 грн.

Відповідач не погоджується з доводами позивача та зазначає, що згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до п. 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цією статтею.

Відповідач стверджує, що в даному випадку фактична перевірка щодо позивача була призначена на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, яка передбачає альтернативні підстави для проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і окремо, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, на думку відповідача, перевірка щодо позивача була призначена з передбачених законом підстав та враховуючи наявну у контролюючого органу інформацію щодо ймовірного порушення позивачем вимог законодавства, що регулює обіг підакцизних товарів (така інформація відображена у доповідній записці начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Миколаївській області від 10.11.2023 № 1626/14-29-09-02-03). Отже, як вважає відповідач, наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 10.11.2023 № 1222п відповідає вимогам податкового законодавства, згідно з якими у наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену ПК України (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 цього Кодексу).

Щодо виявлених фактичною перевіркою порушень, то відповідає зазначає, що своєю заявою від 26.06.2019 ТОВ "Вікітан" зареєструвало акцизний склад за адресою: вул. Одеська, 22, м. Первомайськ, Миколаївська область. Натомість акцизний склад за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, за товариством зареєстрований не був, хоча фактично цей склад там є і використовується позивачем для здійснення господарської діяльності. При цьому відповідач наголошує, що форма відповідної заяви затверджена Міністерством фінансів України від 27.11.2020 № 729 і згідно з цією формою офіційним та юридично правильним є саме те місцезнаходження акцизного складу, що вказане заявником у графі 6 розділу 5 Заяви. Відтак немає жодних підстав вважати, що ТОВ "Вікітан", як розпорядник акцизного складу з уніфікованим номером 1007602, зареєструвало його за іншою адресою, ніж по АДРЕСА_1 . Відтак відсутній факт реєстрації акцизного складу по АДРЕСА_1 , що встановлено проведеною перевіркою і що є підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пп. 230.1.2 п. 230 ст. 230 ПК України.

Крім того, відповідач зауважує, що стаціонарний резервуар та установлений на ньому рівнемір-лічильник та витратомір-лічильник зареєстровані і рахуються за акцизним складом за № 1007602 за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак за місцем здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано жодного витратоміра-лічильника та/або рівнеміра-лічильника рівня пального у резервуарі, що є окремим складом порушення.

Отже, на думку відповідача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, прийняті в межах компетенції контролюючого органу та відповідно до вимог чинного законодавства.

22.03.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні під час розгляду цієї справи в режимі відеоконференції поза приміщенням суду та з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 25.03.2024 вказане клопотання задоволено.

Протокольною ухвалою суду від 28.03.2024 в підготовчому засідання оголошено перерву до 24.04.2024 для надання сторонами додаткових доказів та письмових пояснень щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи.

02.04.2024 та 24.04.2024 від представника позивача надійшли клопотання про долучення до справи додаткових доказів. Клопотання задоволені судом у підготовчому засіданні від 24.04.2024.

16.04.2024 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення разом з додатковими письмовими доказами. Відповідні пояснення та докази прийняті судом до розгляду у підготовчому засіданні від 24.04.2024.

Ухвалою суду від 24.04.2024, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до розгляду по суті на 20.05.2024.

09.05.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до справи додаткових доказів. Клопотання задоволене судом у судовому засіданні від 20.05.2024.

16.05.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні під час розгляду справи по суті в режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку "ВКЗ".

Ухвалою суду від 17.05.2024 вказане клопотання задоволено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, що відповідають змісту позовної заяви. Просить суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив, що ТОВ "Вікітан" (ідентифікаційний код юридичної особи 30641728) здійснює свою діяльність за КВЕД 47.30 "Роздрібна торгівля пальним". Одним з фактичних місць провадження господарської діяльності товариства є АЗГС за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Вінницька область, де позивач здійснює реалізацію пального згідно з ліцензією на право роздрібної торгівлі пальним від 03.09.2019 № 1900268 терміном дії до 03.09.2024.

10.11.2023 в.о. начальника ГУ ДПС у Миколаївській області Роман Корнєв, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, керуючись підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням підпунктів 69.2, 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, видав наказ № 1222п "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 14.11.2023 фактичну перевірку ТОВ "Вікітан" за місцем здійснення діяльності за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, тривалістю 10 діб, за період діяльності з 01.01.2020 до моменту закінчення перевірки.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки № 11237/14-29-09-02-07/30641728 від 24.11.2023, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

В подальшому на підставі вищезазначеного акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.12.2023 за №№ 902 та 902, згідно з якими на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п.п. 128-1.1, 128-1.2 ст. 128-1 ПК України до ТОВ "Вікітан" застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1020000 грн.

Позивач не погоджується з правомірністю проведення контролюючим органом фактичної перевірки та винесеними за її наслідками рішеннями, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає повноваження контролюючих органів, контролюючі органи мають, зокрема, право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовані статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

Отже, за змістом наведених положень податкового закону фактична перевірка може проводитися, зокрема, для здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Верховним Судом у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17, від 22 травня 2018 року і 04 жовтня 2022 року у справі № 810/1394/16, від 05 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 05 липня 2023 року у справі №460/2663/22, від 26 липня 2023 року у справі № 280/4696/22, від 17 серпня 2023 року у справі № 160/15431/21, від 27 листопада 2023 року у справі № 420/11790/22 висловлено позицію, згідно з якою підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Також у постанові від 19 липня 2023 року у справі № 520/11327/2020 Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав на те, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Колегія суддів КАС ВС зазначила, що відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 460/9415/20. При цьому колегія КАС ВС також вказала на те, що проведення фактичної перевірки на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України може відбуватися не лише щодо підприємств, які є виробниками підакцизних товарів та платниками акцизного податку, а й тих, хто обліковує, зберігає, транспортує або використовує такі товари у господарській діяльності.

Крім того, Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5729/20-а, від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а, від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21, від 05 липня 2023 року у справі №460/2663/22, від 17 серпня 2023 року у справі №160/15431/21, від 27 листопада 2023 року у справі № 420/11790/22 зазначав, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Миколаївській області від 10.11.2023 № 1222п призначено фактичну перевірку ТОВ "Вікітан" за фактичним місцем здійснення господарської діяльності за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, 220, з 14.11.2023 тривалістю 10 діб, за період діяльності з 01.01.2022 по дату закінчення перевірки.

Правовою підставою для призначення вказаної перевірки стали положення пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, тоді як фактичною доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Миколаївській області від 10.11.2023 № 1626/14-29-09-02-03, з якої вбачається наявність у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливе порушення ТОВ "Вікітан" вимог чинного законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування підакцизних товарів, контроль за яким здійснюється органами ДПС.

Зокрема, у доповідній записці звернуто увагу на те, що відповідно до даних Реєстру акцизних складів зазначене товариство з 26.06.2019 є розпорядником акцизного складу з уніфікованим номером 1007602 по вул. Одеська, 22 в м. Первомайську Миколаївської області, але не є розпорядником акцизного складу, який фактично використовується ним для здійснення господарської діяльності по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області.

Також у доповідній записці зазначено, що в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі міститься інформація лише щодо рівнемірів та витратомірів, що рахуються за акцизним складом з унікальним номером 1007602.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги наявну у відповідача податкову інформацію, суд погоджується з тим, що наказ про призначення фактичної перевірки щодо позивача був винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, і під час розгляду справи контролюючий орган довів наявність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Крім того, оцінюючи загалом правомірність наказу від 10.11.2023 № 1222п про проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан" та чіткість і правильність формулювання визначених у ньому підстав для проведення перевірки, суд вважає, що зміст наказу надавав можливість платнику ідентифікувати як передбачені ПК України підстави для призначення фактичної перевірки, так і визначити предмет та мету перевірки дотримання вимог законодавства з питань обігу пального.

При цьому судом враховуються правові висновки, зроблені Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 березня 2024 року при вирішенні справи за № 420/9909/23.

Так, у вказаній постанові (пункти 58-59) Верховний Суд наголосив на тому, що у спорах, які стосуються правомірності наказів про призначення фактичних перевірок, перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним. Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Суд не бере до уваги посилання позивача на судові рішення Верховного Суду у справах щодо правовідносин, які склалися між ТОВ "Вікітан" та ГУ ДПС у Вінницькій області у попередні періоди (це, зокрема, справи за № 120/5229/20-а, № 1205729/20-а, № 120/1431/20-а, № 120/3918/20-а та інші), позаяк спірні правовідносини у цих справах не є повністю релевантними до спірних правовідносин. Позивачем не наведено аргументів та не надано доказів про те, що зміст наказів контролюючого органу про проведення фактичних перевірок, які досліджувалися в попередніх судових справах, є ідентичними (за змістом та юридичними й фактичними підставами) до наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 10.11.2023 № 1222п, що досліджується у даній справі. Тому неможливо стверджувати про тотожність обставин таких справ.

Крім того, більшість судової практики, на яку посилається позивач, стосується правових позицій Верховного Суду, що були сформовані протягом 2018-2020 рр., але у подальшому втратили статус усталених правових позицій внаслідок напрацювання судом касаційної інстанції іншої практики у спорах цієї категорії. Короткий аналіз відповідної практики наведений судом вище.

Таким чином, доводи позивача про те, що призначення та проведення фактичної перевірки відносно ТОВ "Вікітан" здійснено відповідачем з порушенням вимог закону, як і доводи про незаконність наказу про проведення фактичної перевірки суд вважає безпідставними і такими, що не дають самостійних правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, перевіряючи висновки контролюючого органу про порушення товариством вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, за що до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1020000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до акту фактичної перевірки № 11237/14-29-09-02-07/30641728 від 24.11.2023 проведеною перевіркою встановлено факт відсутності реєстрації акцизного складу за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, який використовується ТОВ "Вікітан" для здійснення господарської діяльності з реалізації пального, у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Також перевіркою встановлено факт відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратоміра-лічильника на 1 (одному) місці відпуску пального наливом з акцизного складу за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область.

Отже, за висновками фактичної перевірки ТОВ "Вікітан" не виконало вимоги абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та допустило два окремих порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах та/або місцях виробництва окремих видів продукції, за які передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу:

- у розмірі 1000000 грн за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку-розпорядником акцизного складу (абз. 1, 2 п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України);

- у розмірі 20000 грн за 1 (один) незареєстрований витратомір-лічильник місця відпуску пального (абз. 1, 2 п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України).

Суд зауважує, що в акті фактичної перевірки відсутнє належне обґрунтування виявлених порушень, а лише констатовано їх наявність.

Водночас зі змісту доповідної записки, за результатами розгляду якої було призначено перевірку, а також відзиву на позовну заяву можливо побачити, що, на думку контролюючого органу, ТОВ "Вікітан" не є розпорядником акцизного складу за адресою по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, оскільки товариство, реєструючи своєю заявою від 26.06.2019 акцизні склади, розпорядником яких воно є, вказало адресу місцезнаходження акцизного складу по вул. Одеській, 22 в м. Первомайську Миколаївської області, і саме за такою адресою у Реєстр акцизних складів була внесена інформація про цей склад. Відповідно, акцизний склад за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, не зареєстрований за ТОВ "Вікітан", але фактично цей склад використовується платником податків для здійснення своєї господарської діяльності з реалізації пального.

Відтак, перевіряючи висновки акту фактичної перевірки в частині порушення позивач вимог абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме щодо нереєстрації акцизного складу по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платник, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і надалі у редакції чинній на час проведення перевірки) акцизний склад це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Згідно з пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Пунктом 230.1 статті 230 ПК України передбачено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Водночас за змістом приписів п. 230.1.2 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку-розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 "Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового" відповідно до п. 232.1 ст. 230 ПК України затверджено Порядок електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі Порядок № 408 у первинній редакції).

Згідно з п. 1 вказаного Порядку система електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового вводиться в дію з 1 липня 2019 р.

Платники акцизного податку зобов`язані з 1 травня 2019 р. до 1 червня 2019 р. зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового всі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники будуть станом на 1 липня 2019 року.

Суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 р., зобов`язані до 1 липня 2019 р. зареєструватися як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 р.

В силу вимог п. 4 Порядку № 408 юридичні особи (зокрема юридичні особи, що ведуть облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи) та фізичні особи-підприємці, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники акцизного податку до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

За змістом пункту 5 Порядку № 408 реєстр платників веде ДФС. Включення осіб до реєстру платників, внесення змін до нього, виключення з реєстру платників здійснюється контролюючими органами з використанням засобів системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Платники акцизного податку-розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад реєструється виключно одним розпорядником акцизного складу.

Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі.

Кожен акцизний склад має власний уніфікований номер у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, який автоматично присвоюється системою електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

До реєстру платників включаються такі дані про осіб, зареєстрованих як платники акцизного податку, та про акцизні склади, наявні у платників акцизного податку - розпорядників акцизних складів:

- ідентифікаційні дані:

- для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ;

- для юридичних осіб, що уповноважені на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та є відповідальними за утримання і внесення податків до бюджету під час виконання договорів, назва договору, найменування уповноваженої особи та податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 та пунктом 64.6 статті 64 Кодексу;

- для фізичних осіб-підприємців прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта);

реєстраційні дані дата реєстрації особи як платника акцизного податку, дати запису в реєстрі платників про реєстрацію, внесення змін, анулювання реєстрації, дата та причина анулювання реєстрації платника акцизного податку/акцизного складу;

дані про акцизні склади дані про всі наявні у розпорядника акцизного складу акцизні склади (уніфікований номер, адреса, назва та реквізити документів, що підтверджують право власності або право користування приміщеннями та/або територією, де розміщено акцизний склад), а також відповідні коди адміністративно-територіальних одиниць згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), де розміщується кожний акцизний склад.

ДФС щодня оприлюднює на власному офіційному веб-порталі інформацію з реєстру платників із зазначенням ідентифікаційних та реєстраційних даних платників акцизного податку.

Пунктом 6 Порядку № 408 визначено, що реєстрація платника акцизного податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочих дні до початку ввезення на митну територію України або до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів (далі заява), форма якої затверджується Мінфіном.

На підставі заяви, що подається для реєстрації особи як платника акцизного податку, здійснюється одночасно реєстрація акцизних складів такого платника.

У разі введення в експлуатацію нових акцизних складів після реєстрації особи як платника акцизного податку платник акцизного податку-розпорядник акцизного складу подає заяву з відміткою про реєстрацію акцизного складу.

Заява складається та подається до контролюючого органу за основним місцем обліку особи як платника податків з використанням засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг.

На заяву накладається кваліфікований електронний підпис керівника юридичної особи або уповноваженої особи, фізичної особи-підприємця або її представника.

Датою і часом подання заяви до контролюючого органу є дата і час, зазначені у квитанції про доставку заяви (перша квитанція).

У заяві зазначається інформація про всі наявні у розпорядника акцизного складу та введені в експлуатацію акцизні склади із зазначенням кодів адміністративно-територіальних одиниць згідно з КОАТУУ. Щодо кожного акцизного складу в заяві зазначається ідентифікатор об`єкта оподаткування, про який надіслано повідомлення відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Кодексу.

У разі реєстрації нового акцизного складу такому акцизному складу засобами системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового автоматично присвоюється уніфікований номер, який є єдиним у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового і зберігається за акцизним складом до моменту анулювання його реєстрації.

За уніфікованим номером акцизний склад реєструється та обліковується в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Присвоєний під час реєстрації в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового уніфікований номер акцизного складу, з якого реалізовано/на який отримано пальне або спирт етиловий, є обов`язковим реквізитом, що зазначається під час складання акцизної накладної.

Відповідно до п. 8 Порядку № 408 платник акцизного податку може надіслати до ДФС з використанням засобів електронного зв`язку в електронній формі запит для отримання витягу з реєстру платників.

ДФС не пізніше наступного робочого дня після надходження запиту надсилає особі витяг з реєстру платників.

Витяг з реєстру платників формується з використанням засобів системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового і надсилається платнику акцизного податку автоматично засобами електронного зв`язку в електронній формі. У витягу зазначаються інформація про платника акцизного податку та всі його зареєстровані в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизні склади з уніфікованими номерами. Витяг є дійсним до внесення відповідних змін до реєстру платників.

Згідно з п. 9 Порядку № 408 датою реєстрації платника акцизного податку/акцизного складу є дата включення його до реєстру платників, але не раніше ніж 1 липня 2019 р.

Не пізніше наступного робочого дня після включення особи до реєстру платників такому платнику акцизного податку автоматично відкриваються облікові картки в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Судом встановлено, що на виконання вимог пункту 22 підрозділу 5 "Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України та Порядку № 408 позивач подав контролюючому органу заяву від 26.06.2019 про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та про реєстрацію акцизних складів за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2016 за № 218 (зі змінами).

За наслідками розгляду вказаної заяви до реєстру платників акцизного податку з реалізації пального внесені дані про ТОВ "Вікітан" як про платника акцизного податку (реєстраційний № 1628 від 26.06.2019).

Також на підставі вищезазначеної заяви за товариством зареєстровано 13 акцизних складів (згідно з поданим переліком), в тому числі АГЗС по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області (код за КОАТУУ ), якому присвоєно уніфікований номер 1007602.

В подальшому Головним управлінням ДПС у Миколаївській області позивачу видано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Адреса місця торгівлі: 55202, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, буд. 220, Автогаззаправка. Термін дії ліцензії: з 03.09.2019 до 03.09.2024.

Відтоді і включно до проведення спірної фактичної перевірки позивач здійснював господарську діяльність з реалізації пального на АГЗС за вищевказаною адресою.

При цьому судом з`ясовано, а відповідачем не заперечується, що ТОВ "Вікітан" не здійснювало та не здійснює відповідної господарської діяльності за адресою: вул. Одеська, 22, м. Первомайськ, Миколаївська область, та не використовує за цією адресою акцизних складів.

Серед іншого, наведене доводиться наявними у справі відомостями з Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального (підрозділ "Відомості про акцизні склади") станом на 26.06.2019, на 05.07.2023 та на 29.04.2024, а також довідкою ТОВ "Вікітан" за № 34 від 29.03.2024.

Натомість відповідач зазначеної обставини не спростував та під час розгляду справи не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що ТОВ "Вікітан" є та/або було розпорядником акцизного складу, що знаходиться по вул. Одеській, 22 в м. Первомайську Миколаївської області.

Відтак суд вважає безпідставними та не бере до уваги доводи відповідача про те, що за вказаною адресою за позивачем зареєстрований акцизний склад з уніфікованим номером 1007602 та при вирішенні справи виходить з того, що акцизний склад з таким уніфікованим номером зареєстрований саме за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, та був зареєстрований за позивачем за цією адресою при поданні первинної заяви від 26.06.2019 про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та про реєстрацію акцизних складів.

Окрім вже перерахованих документів, вищезазначений факт додатково підтверджується:

- технічним паспортом на будівлю АЗС по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, який виготовлений 13.05.2021;

- відмітками начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Миколаївській області на ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, реєстраційний номер ліцензії 1900268, про сплату ТОВ "Вікітан" коштів за ліцензію за період з 03.09.2019 до 03.09.2020, з 03.09.2020 до 03.09.2021, з 03.09.2021 до 03.09.2022, з 03.09.2022 до 03.09.2023;

- дозволом Управління Держпраці у Вінницькій області № 233.19.05, терміном дії з 16.07.2019 до 16.07.2024, на експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, 220;

- договором оренди майна та території за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаїська область (з наступними змінами до нього);

- матеріалами фактичної перевірки ТОВ "Вікітан" за місцем здійснення господарської діяльності по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, яка проводилася ГУ ДПС у Миколаївській області в жовтні 2021 року та оформлена актом фактичної перевірки № 7682/14/29/07/30641728 від 22.10.2021, на сторінці 4 якого зазначено, що за ТОВ "Вікітан" зареєстровано акцизний склад з уніфікованим номером 100762 за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область; при цьому проведеною перевіркою не встановлено факту відсутності реєстрації цього акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального;

- рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2022 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі № 120/19427/21-а, які набрали законної сили та якими встановлено, що ТОВ "Вікітан" здійснює господарську діяльність з реалізації пального на АЗС по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області і що за цією адресою за товариством зареєстровано акцизний склад № 1007602.

Натомість відповідач в ході розгляду справи не довів перед судом висновків фактичної перевірки, оформленої актом № 11237/14-29-09-02-07/30641728 від 24.11.2023, про відсутність реєстрації акцизного складу ТОВ "Вікітан" за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, у системі електронного адміністрування реалізації пального, зокрема не надав суду жодних доказів, які б могли підтвердити той факт, що на час проведення перевірки та складання вищезазначеного акту у реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та/або акцизних складів дійсно містилися інформація про акцизний склад ТОВ "Вікітан" не за адресою: вул. Одеська, 220, а за адресою: вул. Одеська, 22, м. Первомайськ, Миколаївська область.

Щодо заяви позивача від 11.12.2023, то суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що цією заявою позивач вніс зміни до адреси місцезнаходження акцизного складу і тим самим виправив виявлене під час перевірки порушення. Зі змісту наданих суду документів видно, що таку заяву позивач подав не з метою уточнення місцезнаходження акцизного складу по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, а у зв`язку з продовженням дії договору оренди на право користування відповідною територією на підставі додаткової угоди від 08.12.2023 до договору оренди від 12.06.2007.

У свою чергу, жодних об`єктивних і переконливих даних про те, що саме після подання вказаної заяви у реєстрі почала відображатися коректна інформація про місцезнаходження акцизного складу, відповідач суду не надав і матеріали справи не містять.

Суд враховує, що фактично всі доводи контролюючого органу в цій частині висновків акту перевірки зводяться лише до того, що у своїй заяві від 26.06.2019 у графі 6 розділу 5 ТОВ "Вікітан" вказало як місцезнаходження акцизного складу адресу: вул. Одеська, 22, м. Первомайськ, Миколаївська область.

При цьому відповідач ніяк не спростовує проаналізовані вище документи, які окремо та у своїй сукупності доводять, що ТОВ "Вікітан" було і є розпорядником акцизного складу з уніфікованим номером № 1007602 за адресою: вул. Одеська, 220, м. Первомайськ, Миколаївська область, що саме за цією адресою товариство здійснювало та здійснює господарську діяльність з реалізації пального з вересня 2019 року і що воно ніколи не використовувало та немає зареєстрованих складів за адресою: вул. Одеська, 22, м. Первомайськ, Миколаївська область.

З наведеного суд робить висновок, що свою позицію на підтвердження наявності факту виявленого порушення контролюючий орган обґрунтовує виключно на основі допущеної позивачем помилки у заяві від 26.06.2019, яка полягала в тому, що у графі 5 розділу 6 позивач зазначив правильну адресу місцезнаходження акцизного складу відповідно до КОАТУУ, тоді як дублюючи цю адресу, допустив помилку та у графі 5 розділу 6 вказав, що місцезнаходженням акцизного складу є Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Одеська, 22 (замість вул. Одеська, 220).

Втім, хоча така помилка й мала місце насправді, на думку суду, вона не свідчить про порушення позивачем вимог закону з обов`язкової реєстрації акцизного складу (адже такий склад фактично був зареєстрований) та не утворює складу правопорушення відповідно до абз. 1, 2 п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України, яке полягає у відсутності з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального.

Також суд виходить з того, що всі ці роки, починаючи з дня подання позивачем заяви про реєстрацію акцизних складів у червні 2019 року і до часу проведення фактичної перевірки у листопаді 2023 року, контролюючому органу було достеменно відомо про дійсне місцезнаходження акцизного складу товариства по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області і у відповідача не виникало жодних сумнів у факті реєстрації цього акцизного складу.

Зрештою, на безпідставність та суперечливість висновків фактичної перевірки вказує й та обставина, що відповідач, ставлячи у провину позивачу нібито нереєстрацію акцизного складу по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, поряд з цим стверджує про реєстрацію за ТОВ "Вікітан" неіснуючого акцизного складу по вул. Одеській, 22 в м. Первомайську Миколаївської області.

За змістом положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, але й також чи є такі рішення (дії, бездіяльність) обґрунтованими (прийняті/вчинені з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії)), добросовісними, розсудливими та пропорційно (враховують необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані рішення (дія)).

Водночас, на переконання суду, оскаржувані рішення та дії відповідача означеним вище критеріям не відповідають.

Суд зауважує, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. Uberrima fides найбільш добросовісний).

Враховуючи зміст статті 8 Конституції України та практику Конституційного Суду України (зокрема, Рішення від 20 червня 2019 року № 6-р/2019), верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеціанська Комісія) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року у Доповіді "Верховенство права" вказала, що основними критеріями розуміння верховенства права є, зокрема: доступність закону (закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним); питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; рівність перед законом; влада має здійснюватися у правомірний, справедливий та розумний спосіб; елементами верховенства права є: законність, включаючи прозорий, підзвітний та демократичний процес введення в дію приписів права; юридична визначеність; заборона свавілля; рівність перед законом.

З огляду на викладене та виходячи з критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що висновок акту фактичної перевірки щодо порушення позивачем вимог абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, яке полягає у нереєстрації акцизного складу по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області, є неправомірним, необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та зроблений з надуманих підстав, за відсутності реального складу відповідного правопорушення.

Щодо нереєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратоміра-лічильника на 1 (одному) місці відпуску пального наливом з акцизного складу, то суд зазначає таке.

Знову-таки, в акті фактичної перевірки лише констатується наявність вказаного порушення, але при цьому відсутнє будь-яке вмотивоване пояснення такого висновку.

Навіть більше, суд зауважує, що цей висновок суперечить змісту доповідної записки, якою було ініційовано проведення перевірки щодо позивача, адже у даній записці повідомляється про те, що у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі міститься інформація щодо розташованих на акцизному складі з уніфікованим номером 1007602 3-х резервуарів, 3-х рівнемірів та 1-го витратоміра.

Разом з тим, як пояснив представник відповідача у своїх додаткових письмових поясненнях, вищезазначене порушення треба розглядати як похідне порушення, зумовлене нереєстрацією позивачем акцизного складу по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області. Так, на думку контролюючого органу, оскільки стаціонарний резервуар та установлений на ньому рівнемір-лічильник та витратомір-лічильник зареєстровані і рахуються за акцизним складом по вул. Одеській, 22 в м. Первомайську Миколаївської області, то, як наслідок, ТОВ "Вікітан" допустило порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, оскільки незареєструвало витратомір-лічильник 1 (одного) місця відпуску пального за місцем здійснення господарської діяльності по вул. Одеській, 220 в м. Первомайську Миколаївської області.

Разом з тим суд не погодився з висновками фактичної перевірки щодо нереєстрації позивачем акцизного складу за вищезазначеною адресою. Відповідно, безпідставними також визнаються висновки перевірки щодо відсутності факту реєстрації витратоміра-лічильника на місці реалізації пального з акцизного складу за цією адресою.

Крім того, додатково наданими суду документами, зокрема відомостями з електронного кабінету платника (в частині інформації щодо рівнемірів, які зареєстровані за резервуаром з уніфікованим номером 11/1007602 СУГ-10, серійний номер 34323105) та довідкою про розпорядника акцизного складу пального (з уніфікованим номером 1007602), акцизні склади пального та розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, позивач підтвердив факт реєстрації рівнеміра-лічильника та витратоміра-лічильника на стаціонарному резервуарі акцизного складу по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене суд вважає, що в ході розгляду справи відповідач не довів наявності у діяннях позивача відповідного складу податкового правопорушення, а висновки акту фактичної перевірки в цій частині є безпідставним та необґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, пункт 110), адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи повинні бути розглянуті на підставі наданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів мусять саме податківці.

Також відповідно до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Отже, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 28.12.2023 за №№ 902 та 902 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов задоволено, документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 15300 грн слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 143, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 28.12.2023 за №№ 902, 902.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІТАН" судовий збір в розмірі 15300,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКІТАН" (, місцезнаходження : вул. Гайсинське шосе, 2, м. Немирів, Вінницька область, 22800);

2) представник позивача: адвокат Герасимчук Олег Олександрович (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для листування: вул. Хмельницьке шосе, 77/28, м. Вінниця, 21021);

3) відповідач: Головне управління ДПС у Миколаїській області (, місцезнаходження: вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001).

Повне судове рішення складено 29.05.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович