Справа № 500/5719/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2024 року

м. Київ

справа №500/5719/23

адміністративне провадження №Зі/990/58/24

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, секретаря Тернопільської міської ради Гірчака Ігоря Ярославовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника комунального закладу загальної середньої освіти, розпорядження про призначення переможця конкурсу на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти,

УСТАНОВИВ :

07 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправними та скасувати рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Тернопільського академічного ліцею «Українська гімназія» ім.І.Франка Тернопільської міської ради, які оформлені протоколами комісії № 1 від 04 липня 2023 року та № 2 від 13 липня 2023 року;

визнати протиправними та скасувати розпорядження виконуючого обов`язки Тернопільського міського голови Гірчака І.Я. № 279-к від 14 серпня 2023 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №500/5719/23.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2024 року для розгляду справи №500/5719/23 визначено колегію у складі: судді-доповідача Жука А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

23 травня 2024 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді-доповідача Жука А.В., на обґрунтування якої заявниця зазначає, що суддя не може брати участь у розгляді цієї справи і підлягає відводу. Зокрема, заявниця вказує, що вона оскаржує рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 500/5719/23, яке ухвалив суддя Осташ А.В., натомість суддя Жук А.В. з 2010 року по 2019 рік був суддею того самого Тернопільського окружного адміністративного суду, упродовж цього періоду з ним працював суддя Осташ А.В. У травні-вересні 2014 року Жук А.В. був заступником голови Тернопільського окружного адміністративного суду, у жовтні 2015 - обраний суддею-спікером Тернопільського окружного адміністративного суду. З огляду на вказане у заявниці наявний об`єктивний сумнів, що суддя Жук А.В. насправді буде неупередженим у розгляді цієї справи, оскільки вона має підозру про те, що між суддями Жуком А.В. та Осташем А.В. встановились товариські стосунки, так як упродовж тривалого часу вони брали участь у процесі спільної діяльності.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 визнано необґрунтованою та передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2024 року заяву про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 передано на розгляд судді Загороднюка А.Г.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За правилами частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оцінюючи доводи заяви про відвід, Суд керується таким.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Білух проти України», заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, як вбачається вищевикладеного, при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Поряд із цим, суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Наведені заявницею доводи, за яких, на її думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення суддею Жуком А.В. дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили під сумнів безсторонність судді не наведено.

Посилання заявниці на можливість формування товариських відносин головуючого судді Жука А.В. із суддею Осташем А.В. не свідчить про його необ`єктивність та упередженість, а є, фактично, припущенням заявниці та не ґрунтується на об`єктивних фактах чи конкретних діях судді.

Отже, заявниця, посилаючись на упередженість та необ`єктивність головуючого судді Жука А.В., не навела жодних обставин вчинення суддею дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили під сумнів його безсторонність.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Відвід повинен бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

За таких обставин, Суд уважає, що заявницею не наведено, а Верховним Судом не встановлено обставин, які ґрунтуються на доказах, які б ставили під сумнів в об`єктивності судді при розгляді цієї справи, а також могли б свідчити про їх пряму чи опосередковану заінтересованість у результаті розгляду справи, упередженість судді.

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Жука А.В. від участі у справі №500/5719/23 за позовом ОСОБА_1 , до Тернопільської міської ради, секретаря Тернопільської міської ради Гірчака Ігоря Ярославовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника комунального закладу загальної середньої освіти, розпорядження про призначення переможця конкурсу на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Г. Загороднюк