Справа № 460/4215/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2024 року м. Рівне №460/4215/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання дій неправомірними,визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024; визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024 у виконавчому провадженні № 17906575.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо стягнення виконавчого збору та відповідна постанова є неправомірними, оскільки наявна заборгованість окрім самостійно здійсненого розрахунку державного виконавця нічим не підтверджується, та будь-які докази на адвокатський запит не надано. Вказує про наявність розписки стягувачки про отримання аліментів в повному обсязі, дата реєстрації 03.11.2023, без прив`язки і вказівки на наявність боргу, що відповідає дійсності та підтверджується наявними у боржника виписками з банківських рахунків. Таким чином, вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024 у виконавчому провадженні № 17906575 такою, що прийнята протиправно, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити. Просить

Ухвалою суду від 29.04.2024 позовна заява була залишена без руху.

Позивач допущені недоліки усунув. Відтак, ухвалою суду від 21.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у відкритому судовому засіданні на 29.05.2024 о 10:00 год. Витребувано у відповідача належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 17906575 та запропоновано подати відзив на позовні заяву.

У строк встановлений судом, відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

У судове засідання призначене на 29.05.2024 учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу без виклику сторін.

Враховуючи положення статей 205, 229, 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув справу без участі учасників справи у порядку письмового провадження.

В силу вимог ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового розгляду справи (в письмовому провадженні) за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

10.02.2020 Кузнецовським міським судом Рівненської області у справі № 2-279/2010, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції 06.08.2007 актовий запис № 199 розірвано. Залишено неповнолітнього сина ОСОБА_3 на вихованні та проживанні з матір`ю до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно.

На виконання рішення суду у справі, судом видано виконавчий лист дублікат № 2-279 від 10.02.2010. Документ вступив у законну силу (набрав чинності): 23.02.2010

Судом з`ясовано, що заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Вишневською Г.М. , 11.03.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-279, виданого 10.02.2010 Кузнецовським міським судом Рівненської області про стягнення аліментів на утримання сина ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини, починаючи із 26.01.2010 року.

27.03.2024 старшим державним виконавцем Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мілостою В.В. у виконавчому провадженні № 17906575, стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 26776,51грн., оскільки у божника борг по аліментах, сукупний розмір відповідних платежів, яких перевищує понад рік, нараховується виконавчий збір в розмірі 10%.

Приєднаною до матеріалів справи копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів підтверджується, що станом на 27.03.2024 у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість у сумі 267 765,21грн.

Відповідно до копії розписки вх. №4002 від 03.11.2023, складеної на ім`я державного виконавця, (Калінська) Катерини Станіславівни (стягувач) повідомила, що отримала аліменти в повному обсязі 01.10.2023 від свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 .

Вважаючи дії відповідача щодо стягнення виконавчого збору у виконавчому проваджені протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", в редакції на момент прийняття спірної постанови (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття «виконавчий збір» та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно із частиною першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною п`ятою статті 27 цього Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, розроблено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

За виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавчий збір нараховується із суми заборгованості, визначеної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Надалі у разі прострочення боржником щомісячного аліментного платежу нарахування виконавчого збору здійснюється державним виконавцем щомісяця.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Законодавцем виділений окремий випадок, коли при відкритті виконавчого провадження не виноситься постанова про стягнення виконавчого збору - за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 480/1558/19, від 31.05.2021 у справі №160/7321/19.

Державний виконавець під час примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів зобов`язаний нарахувати суму виконавчого збору із суми заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців. При цьому, постанова ж про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

В межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024, прийнятої в межах ВП № 17906575.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постанова про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024 у ВП № 17906575 з примусового виконання виконавчого листа №2-279 від 10.02.2010 прийнята за наслідками погашенням боргу по аліментам боржником (позивачем).

Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи розпискою стягувача за вх. №4002 від 03.11.2023, складеної на ім`я державного виконавця та твердженнями наведеними боржником (позивачем) у позові.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона прийнята відповідно до ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та обумовлена тим, що за виконавчим документом №2-279 від 10.02.2010 про стягнення аліментів була заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державним виконавцем нараховано виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 10% залежно від розміру простроченого щомісячного платежу.

Позивач наполягає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024 ВП №17906575 є протиправною, оскільки наявна заборгованість окрім самостійно здійсненого розрахунку державного виконавця нічим не підтверджується, та будь-які докази на адвокатський запит не надано. Вказує про наявність розписки стягувачки про отримання аліментів в повному обсязі, дата реєстрації 03.11.2023, без прив`язки і вказівки на наявність боргу, що відповідає дійсності та підтверджується наявними у боржника виписками з банківських рахунків.

Однак, такі доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, за змістом яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 27.03.2024 за період з травня 2018 року по жовтень 2023 року, з якого вбачається, що сукупний розмір заборгованості станом на 27.03.2024 (дата прийняття спірної постанови) складає - 267 765,21грн.

Тому, розмір нарахованого виконавчого збору у ВП № 17906575 з становить 26776,51грн. (10% від 267 765,21грн), тобто 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, державним виконавцем у відповідності до частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII, з 01.09.2018 нараховано виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців.

Суд зазначає, що у подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу.

При цьому, вказаною нормою прямо передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Приєднаною до матеріалів розпискою стягувача та позивачем підтверджено, що заборгованість зі сплати аліментів погашена у повному обсязі, відтак на виконання вимог частини четвертої статті 27 в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018, державним виконавцем правомірно 27.03.2024 винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що постанова від 27.03.2024 ВП № 17906575 про стягнення виконавчого збору є правомірною, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для її скасування, та, як наслідок, відсутні підстави для визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 27.03.2024 про стягнення виконавчого збору.

Отже, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність оспорюваної постанови, спростовуються матеріалами, а інших підстав для визнання неправомірності постанови відповідача судом не встановлено.

Суд зазначає, що фактичне непогодження позивача з оскаржуваною постановою не може безумовно свідчити про її протиправність та відсутності правових підстав для її прийняття.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що з отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження позивачу достеменно відомо, що при невиконанні рішення суду в наданий для добровільного виконання строк, виконання його буде здійснено в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій неправомірними щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024; визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.03.2024 у виконавчому провадженні № 17906575, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Вараський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м-р Вараш, 44,м. Вараш,Вараський р-н, Рівненська обл.,34402, ЄДРПОУ/РНОКПП 34988456)

Суддя Д.П. Зозуля