Справа № 120/3453/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2024 р. Справа № 120/3453/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 29.01.2024 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії державного службовця за віком. За принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Рішенням №92 від 02.02.2024 їй було відмовлено в призначенні пенсії.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.03.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачами подано відзиви на позовну заяву, в яких останні заперечили щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначили, що позивачу на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.07.2022 у справі №120/3967/22 призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від №3723-XII та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

При цьому, відповідачі наголосили на тому, що за результатами розгляду поданої позивачем заяви від 29.01.2024 про переведення рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 02.02.2024 відмовлено в переведенні позивача з пенсії по втраті годувальника на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від №3723-XII та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням нових довідок про заробітну плату, в зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 09.10.2009 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Водночас, з 23.09.2008 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується витягом з акту огляду МСЕК №018272.

З 01.10.2017 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.05.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" у урахуванням довідок від 03.05.2022 №0200-0602-8/25732, №0200-0602-8/25743.

Рішенням від 05.05.2022 №92 ГУ ПФУ в Харківській області відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до заяви від 04.05.2022 та довідок про заробітну плату для призначення пенсії по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу» №0200-0602-8/25743, №0200-0602-8/25732 від 03.05.2022, виданих ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Зазначене рішення було оскаржено Позивачкою до Вінницького окружного адміністративного суду. З розгляду наведеного спору у справі №120/3967/22 Вінницьким окружним адміністративним судом винесено рішення від 18.07.2022, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 04.05.2022 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03.05.2022 №0200-0602-8/25732, №0200-0602-8/25743.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату №0200-0602-8/25743 та №0200-0602-8/25732 від 03.05.2022.

29.01.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про «переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату №0200-0602-8/7164 та №0200-0602-8/7161 від 19.01.2024.

Рішенням №92 від 02.02.2024 ГУ ПФУ в Закарпатській області відмовило позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII на пенсію за віком як державному службовцю згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням нових довідок, оскільки позивач станом на 01.05.2016 не має 20 років стажу на відповідних посадах державної служби і раніше їй була призначена пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 (далі Закон № 889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок).

Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п. 1 Порядку).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами, Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, далі Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закон № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.

Разом з тим, судом встановлено, що з 09.10.2009 позивач отримувала пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

З 21.12.2017 позивач отримувала пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 04.05.2022 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про Державну службу" №889. При цьому, відповідний перехід з одного виду пенсії на інший відбувся на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.07.2022 прийнятого у справі №120/3967/22.

У подальшому, позивач в січні 2024 року звернулась із заявою в якій просила перевести її з пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII на пенсію за віком як державному службовцю згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням нових довідок від 26.01.2023 року 0200-0602-8/8032 та 0200-0602/8-8033.

ГУ ПФУ в Закарпатській області 02.02.2024 прийняло рішення № 92 про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви від 29.01.2024, оскільки ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не має 20 років стажу на відповідних посадах державної служби і раніше їй була призначена пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Судом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить більше 10 років, а саме: 15 років 9 місяців 8 днів.

Також, згідно інформації, що зазначена в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 26.03.1973 судом встановлено, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 займала посаду архіваріуса загального відділу управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, дана посада не відноситься до посади державного службовця, остання займана посада державного службовця. Згідно даних трудової книжки запис №42 01.02.2013 позивач призначена на посаду старшого інспектора відділу з призначення пенсії на якій пропрацювала до 02.12.2013.

Отже, за встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII на підставі довідок №0200-0602-8/8032 та №0200-0602/8-8033, відсутні, оскільки позивач не відповідає критеріям, що визначені чииним законодавством для призначення відповідного виду пенсії.

При цьому, відповідно до пункту 13 розділу XV Прикінцеві положення № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, а також видатки на індексацію зазначених пенсій фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, за бажанням позивача їй може бути лише поновлена виплата пенсії державного службовця, проте, в розмірі, який було встановлено до моменту переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Крім цього, суд зауважує, що довідки №0200-0602-8/8032 та №0200-0602/8-8033 від 19.11.2024, які позивач додала до матеріалів позовної заяви, були видані за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Однак, суд вважає, що оскільки позивач вже скористалася своїм правом на призначення пенсії державного службовця за віком ще в 2009 році, тобто до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому їй не може бути здійснено перерахунок пенсії на підставі цих довідок та перехід на пенсію за віком відповідно до п. п. 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, так як ці пункти застосовуються до осіб, які реалізовують своє право на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 вперше.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23.12.2022 № 3-р/2022 у справі № 3-132/2018 (5462/17).

Цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зі змінами.

Підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIIІ, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.

Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії держслужбовців у майбутньому зазнає змін. Однак, до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 520/6418/21.

На підставі вищенаведеного суд дійшов переконання, що відмовивши позивачу в перерахунку пенсії, ГУ ПФУ в Закарпатській області діяло у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Отже, у задоволенні позовної заяви належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площ. Народна, 4, м. Ужгород, 88000, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна