Справа № 420/1059/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1059/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 09.01.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2024 року за № 187/03-16 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 07.03.2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62% суддівської винагороди зазначеної у довідці Одеського апеляційного суду від 29.12.2023 року за № 06-29/62/2023, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

15.01.2024 ухвалою суду адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, визначено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду доказів доплати судового збору у сумі 137,57 грн.

До суду 16.01.2024 від позивача надійшла заява з доказами доплати судового збору у сумі 137,57 грн.

25 січня 2024 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрити провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що за рішенням Вищої ради правосуддя позивач був звільнений 24.02.2023 р. у відставку з посади судді Херсонського апеляційного суду і перебуваю на обліку в Головному управлінні ПФУ Одеської області з 28.02.2023р. у зв`язку з поданням заяви про відставку. 07.03.2023 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області нараховано з 24.02.2023 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди зазначеної у довідці виданій Одеським апеляційним судом 24.02.2023 року, а в подальшому 27.07.2023 року здійснювався перерахунок відповідно до вимог закону що не стосується суті спору. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року зобов`язано Одеський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій нарахувати суддівську винагороду на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з розрахунку встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року Одеським апеляційним судом 29.12.2023 року видано довідку за № 06-29/62/2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дотриманням вимог діючого законодавства. 01.01.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку суддівської винагороди зазначеної у довідці Одеського апеляційного суду від 29.12.2023 року за № 06-29/62/2023. За рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 03.01.2024 року за № 187/03-16 відмовлено у перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці фактично з посиланням на норми Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» про визначення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн. Позивач вважає рішення Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 03.01.2024 року за № 187/03-16 про відмову у перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

07 лютого 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за вхід. №ЕС/5533/24 надійшов відзив на адміністративний позов де зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , дійшло висновку про безпідставність позовних вимог. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та обчислене відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453 «Про судоустрій і статус суддів». 01.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки Одеського апеляційного суду від 29.12.2023 № 06-29/62/2023. 03.01.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 187/03-16 про відмову позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 з 01.01.2020 розмір посадового окладу для судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2023 року складає 2102,00 грн. Отже, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на 2023 рік не змінився в порівняні з розміром прожиткового мінімуму на 2021 та 2022 роки, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки Одеського апеляційного суду від 29.12.2023 № 06-29/62/2023. Відтак, рішення Головного управління від 03.01.2024 № 187/03-16 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позивача. Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому та оскільки за результатами розгляду заяви позивача від 01.01.2024 рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, як суб`єктом владних повноважень не приймалось, то вимога про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди є передчасною. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках. При цьому, Позивач, зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю, не зазначає про причини такої необхідності чи обставини, які б свідчили, що рішення суду, ухвалене у даній справі, не буде виконано відповідачем. Приймаючи до уваги обставини даної справи, відсутні підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення.

09 лютого 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, де заначено, що Головне управління не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви ОСОБА_1 . До Головного управління було надано лише заяву від 01.01.2024, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 01.01.2024 та довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана Одеським апеляційним судом №06-29/62/2023 від 29.12.2023. У довідці зазначено суддівську винагороду, працюючого на відповідній посаді судці станом на 01.01.2023. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2024 позивача повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку пенсії. До заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулося підвищення розміру суддівської винагороди. У наданій позивачем довідці відображена суддівська винагорода станом на 01.01.2023 рік. Після прийняття рішення Конституційним Судом України (після 18.02.2020) будь-яких змій розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалось. Таким чином, враховуючи те, що підвищення суддівської винагороди судді не відбулося, правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана Одеським апеляційним судом №06-29/62/2023 від 29.12.2023 - відсутні. Головне управління не погоджується з позовною вимогою щодо стягнення на користь позивача суми судових витрат.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивами на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року № 104/0/15-23 звільнений з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.10-11).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 420/18934/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 06-29/10/2023 від 24.02.2023 р., відповідно до положень ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн. Зобов`язано Одеський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій нарахувати суддівську винагороду на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та з розрахунку встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн. (а.с.12-14).

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 420/18934/23, 29 грудня 2023 року Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 06-29/62/2023 (а.с.9).

01 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління із заявою та довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана Одеським апеляційним судом №06-29/62/2023 від 29.12.2023.

03 січня 2024 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №187/03-16 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 01.01.2024 з урахуванням довідки від 29.12.2023 року № 06-29/62/2023 (а.с.18-20).

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №187/03-16 зазначено, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено із суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до ст. 141 Закону №2453 та обчислено у розмірі 62%. Відповідно до ч.3 ст. 135 Закону № 1402-VІІІ базовий розмір посадового окладу судді становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 202 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру окладу суді з 1 січня календарного року становить 2102,00 грн. Оскільки після 18.02.2020 року не відбулося підвищення посадових окладів та відповідно розміру суддівської винагороди працюючих суддів, підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2024 року №187/03-16 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 130 Конституції України передбачено, що Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Аналогічні положення закріплені частиною 1 статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII, згідно якої суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII передбачається, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплюються правові положення щодо способу визначення розміру суддівської винагороди, а саме встановлення розміру винагороди законом про судоустрій.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV (далі Закон №966-XIV).

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону №966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також, у цій статті Закону передбачається, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років;

дітей віком від 6 до 18 років;

працездатних осіб;

осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону України від 15.07.1999 №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». При цьому, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», разом із встановленням на 01 січня 2023 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2684 гривня, був введений новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 гривні.

Слід зазначити, що зміни до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірному періоді, а також в Закон України від 15.07.1999 №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Тому, для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди відсутні законні підстави.

Отже, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

Аналогічні висновки щодо обчислення суддівської винагороди (обрання розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року) сформовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року по справі №400/2031/21, від 30 листопада 2021 року по справі №360/503/21.

З урахуванням обставин цієї справи, слід враховувати, що право позивача на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із суддівської винагороди судді та виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривня, визначеного станом на 1 січня 2023 року, встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили в адміністративній справі № 420/18934/23.

Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 187/03-16 від 03 січня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою №06-29/62/2023 від 29.12.2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданою Одеським апеляційним судом, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 07 березня 2023 року.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62% суддівської винагороди, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Предметом спору в даній справі є саме рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки Одеського апеляційного суду №06-29/62/2023 від 29.12.2023, а не відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача буде порушено його відсотковий розмір.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Щодо встановлення судового контролю, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 382 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів необхідності встановлення судового контролю у даній справі з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, частини другої статті 14, 370 КАС України, відтак у задоволенні вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення слід відмовити.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1211,20 грн. судового збору (а.с. 4, 26).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 187/03-16 від 03 січня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою №06-29/62/2023 від 29.12.2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданою Одеським апеляційним судом, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 07 березня 2023 року

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, )

Суддя O.A. Вовченко