Справа № 460/16146/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/16146/23 пров. № А/857/18446/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року, прийняте суддею Щербаковим В.В. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про застосування адміністративно -господарського штрафу №023692 від 06.06.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у поставові від 09.08.2019 справа №806/1450/16.

В ході розгляду справи судом встановлено, що до матеріалів справи позивач долучив ТТН від 02.05.2023, в якій міститься виправлення в номері накладної та не вказано найменування автомобільного перевізника. Однак вказаний РНОКПП перевізника НОМЕР_1 відповідає коду позивача - ФОП ОСОБА_1 . Одночасно відповідачем до матеріалів справи було долучено ТТН, яка надавалася водієм під час перевірки, з якої вбачається, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2, ТТН містить відповідний РНОКПП позивача НОМЕР_1 .

Позивачем не доведено, що він не здійснював перевезення вантажу 02.05.2023. Підсумовуючи, зазначене відповідач дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 мав статус автомобільного перевізника та саме він є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту.

Суд врахував, що особі, до якої застосовується санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Відтак суд зазначив, що надсилання повідомлення про розгляд справи на електрону адресу не є неналежним доказом повідомленням позивача.

Таким чином, відповідач не виконав обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, чим позивача було позбавлено права на участь у розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що для підтвердження перевезення для власних потреб водій транспортного засобу (т/з) надав товарно-транспортну накладну (ТТН), а не «видаткову накладну». Тобто, дане перевезення вантажу здійснювалось на комерційній основі, на транспортному засобі позивача, вид діяльності якого є : «вантажний транспорт».

Також, як вбачається з акту № 350447, у поясненнях зазначено - «забув картку».

У даному випадку т/з використовувався для перевезення вантажу без документів, що засвідчує користування т/з на законних на те підставах, за таких підстав автомобільний перевізник був визначений на підставі реєстраційних документів на т/з.

Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 25.11.2010 зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Видами діяльності позивача за КВЕД: 46.73 є оптова торгівля деревиною, будівельних матеріалів та санітарно-технічним обладнанням (основний), другорядним видом діяльності за КВЕД 49.41 є вантажний автомобільний транспорт.

Згідно з направленням на рейдову перевірку від 01.05.2023 №013991 інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області було проведено перевірку транспортного засобу марки «МАN», з номерним знаком НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , з причепом GENERAL TRAILERS, номерний знак НОМЕР_4 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 , водій ОСОБА_2 , щодо дотримання Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами перевірки посадовими особами складено акт №350347 від 02.05.2023, відповідно до якого виявлені наступні порушення: здійснення внутрішніх вантажних перевезень згідно ТТН №44 від 02.05.2023 без наявних на момент перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність на момент перевірки щоденного реєстраційного листа - роздруківки від 02.05.2023, а також власної карти водія.

Відділом державного нагляду (контроля) у Житомирській області відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 № 1567, надіслало за належністю до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області для подальшого розгляду та вжиття заходів, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

06.06.2023 в.о. начальника Відділу державного нагляду (конторолю) у Рівненській області за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову №023692 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 грн.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

За пунктом 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567) справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил перевезення вантажів основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Колегія суддів зазначає, що позивач, обґрунтовуючи позов зазначив, що 02.05.2023 він не здійснював жодних перевезень. Того дня перевезення вантажу - гречки для власних потреб здійснював його син - ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що до матеріалів справи позивач долучив ТТН від 02.05.2023, в якій міститься виправлення в номері накладної та не вказано найменування автомобільного перевізника. Однак вказаний РНОКПП перевізника НОМЕР_1 відповідає коду позивача - ФОП ОСОБА_1 .

Відповідачем до матеріалів справи було долучено ТТН, яка надавалася водієм під час перевірки, з якої вбачається, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_3 містить відповідний РНОКПП позивача .

Апеляційний суд бере до уваги покликання апелянта на те, що для підтвердження перевезення для власних потреб водій т/з надав товарно-транспортну накладну, а не «видаткову накладну». Тобто, дане перевезення вантажу здійснювалось на комерційній основі, на транспортному засобі позивача, вид діяльності якого є : «вантажний транспорт».

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

За правилами статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Колегія суддів звертає увагу, що перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 цього Закону визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22, від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21.

Таким чином, позивача правомірно притягнуто до відповідальності та накладено на нього адміністративно - господарський штраф.

ОСОБА_1 як на підставу скасування спірної постанови зазначив, що відповідач прийняв оскаржувану постанову без належного повідомлення про розгляд справи, чим грубо порушив його права.

Судом встановлено, що повідомлення про розгляд справи було направлено на електрону адресу позивача 29.05.2023 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суд першої інстанції зазначив, що Порядком №1567 передбачено надсилання повідомлення про розгляд справи суб`єкту господарювання під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. Крім того суд вказує, що саме лише надсилання повідомлення про розгляд справи на електронну адресу не свідчить про сповіщення відповідної особи про розгляд справи. Єдиним належним доказом сповіщення особи про розгляд справи може бути лише рекомендоване повідомлення про вручення, або особисте отримання особою такого повідомлення.

З огляду на це суд першої інстанції підсумував, що відповідачем не було дотримано приписів Порядку №1567 щодо дотримання процедури розгляду акту перевірки позивача про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача законного права бути присутнім під час розгляду справи, надати свої заперечення та подати відповідні докази (документи).

Пунктами 25, 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення транспортного законодавства розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

З аналізу вказаних приписів законодавства убачається, що Порядком № 1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства, зокрема й надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.

При цьому, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 820/4810/17.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 560/11763/22 звертає увагу, що нормами Порядку № 1567 не установлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та винесенню органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2023 у справі №280/1426/20.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати розподілу не підлягають з урахуванням вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №460/16146/23 скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар