Справа № 161/6004/24
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6004/24
Провадження № 2-а/161/105/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань - Новак Л.В.,

за участю представника позивача - Жуковського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом адвоката Жуковського Віталія Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача: інспектор УПП у Волинській області поліцейський 1 взводу 4 роти 1 батальйону капрал поліції Ліснічук Анатолій Вячеславович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 12.03.2024 близько 20.30 год ОСОБА_1 , рухаючись дорогою «Устилуг-Луцьк-Рівне» дорогою Н-22 на автомобілі Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТзОВ «Студія реклами «Партизан», де він працює, був зупинений в с. Гаразджа працівниками поліції, які несли службу на блокпості. Після перевірки його документів, працівники поліції попросили пред`явити документ, що підтверджує проходження обов`язкового технічного контролю та склали на нього постанову за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

З постановою він не згідний, вказує, що згідно технічного паспарту Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , 2023 року випуску, зареєстрований 06.02.2024 року, спеціалізований вантажний фургон, маса без навантаження 2425 кг, повна маса 3500 кг. До транспортних засобів, для яких є обов`язковий технічний контроль, відносяться транспортні засоби, або з вантажопідйомністю до 3,5 тонни, або більше 3,5 тонни. Вважає, що рівно 3500 кг не є більше 3,5 тонни, дану норму слід трактувати в користь водія. Дата первинної реєстрації автомобіля 06.02.2024р, а тому у разі, якщо такий ТК є обов?язковим, він повинен був бути пройденим під час його первинної реєстрації, тобто 06.02.2024р, а наступний огляд - до 06.02.2025 року.

Просить суд постанову серії ЕНА №1643360 від 12 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП скасувати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 09.04.2024 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання.

18.04.2024 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Департаменту патрульної поліції у Волинській області Літвака О.І. в якому вказано, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, складеною відповідно до норм КУпАП, а посилання позивача на порушення працівниками поліції законодавства є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Представник позивача Жуковський В.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 21.05.2024 на адресу суду надійшла заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнають, заперечують щодо задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Постановою серії ЕНА №1643360 від 12 березня 2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с.7).

Постановою поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області капрала поліції Ліснічук В.В. зафіксовано, що 12.03.2024 о 20.30 год на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 99 м, водій транспортного засобу Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов технічний контроль, чим порушив п. 31.3б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Відповідно до частини третьої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 31.3 б забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 29 вказаного нормативного акту встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно технічного паспарту Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , 2023 року випуску, зареєстрований 06.02.2024 року, належить на праві власності ТзОВ «Студія реклами «Партизан», спеціалізований вантажний фургон, маса без навантаження 2425 кг, повна маса 3500 кг (а.с.8).

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок).

Стаття 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Так, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, суд вважає слушними доводи позивача про те, що як вбачається з технічного паспорту, дата його первинної реєстрації 06.02.2024р, а тому у разі, якщо такий технічний контроль є обов?язковим, він повинен був бути пройденим під час його первинної реєстрації, тобто 06.02.2024р, а наступний огляд - до 06.02.2025 року.

За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги адвоката, укладеного 15.03.2024 року; акт приймання-передачі від 21.03.2024 наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 15.03.2024; ордер на надання правничої (правої) допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 21.03.2024 на суму 2 800 грн, розрахунок понесених та очікуваних витрат (а. с. 9-12).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 800 гривень.

Керуючись ст.ст.2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Жуковського Віталія Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача: інспектор УПП у Волинській області поліцейський 1 взводу 4 роти 1 батальйону капрал поліції Ліснічук Анатолій Вячеславович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №1643360 від 12 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складено 27.05.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк