Справа № 380/8265/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/8265/23 пров. № А/857/1777/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н. В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року (суддя Москаль Р.М., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не вказано),

в адміністративній справі №380/8265/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ ПФУ у Львівській області (далі відповідач-1), ГУ ПФУ в Полтавській області (далі відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 30.12.2022 №81; 2) зобов`язати відповідача-1 перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за спеціальне звання (ранг), надбавка за вислугу років) №338/7.4-22/37 від 09.12.2022, виданої Львівською митницею Державної митної служби України та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №339/7.4-22/37 від 09.12.2022, виданої Львівською митницею Державної митної служби України з дня звернення із заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області (зареєстровано за №2430) - 22.12.2022.

Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції кожен подав відзив на позовну заяву, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №81 від 30.12.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу відповідно до заяви від 22.12.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 22.12.2022 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ, врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 09.12.2022 №338/7.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 09.12.2022 №339/7.4-22/37.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що постановлене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, винесене з порушенням вимог статті 242 КАС щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що рішення №81 від 30.12.2022 про відмову в переведенні на пенсію за віком як державному службовцю та здійсненні перерахунку пенсії приймало ГУ ПФУ в Полтавській області. В ході аналізу наданих позивачем документів Головним управлінням ПФУ в Полтавській області відмовлено в переведенні на пенсію за віком як державному службовцю, оскільки позивач працював на посаді головного інспектора Мостиської митниці, яка не відноситься до посад державної служби, та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. Вважає скаржник, що вищеозначене рішення ГУ ПФУ в Полтавській області відповідає нормам чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Щодо задоволення вимог позивача в частині призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та врахування при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, однак судом не враховано, що на даний час внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону №3723, що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку. Тому відсутні підстави для проведення такого перерахунку пенсії позивача. З огляду на вказане вважає апелянт, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, у якому висловив незгоду з її доводами. Просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід частково задоволити.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, з 26.09.2002 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (а.с. 8, 26, 36).

Відповідно до записів в трудовій книжці, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 14.12.1978 по 01.12.1980 проходив строкову військову службі (1 рік 11 місяців 17 днів); з 26.06.1987 по 28.10.1992 обіймав посаду голови Гостинцівської сільської ради народних депутатів (5 років 4 місяці 3 дні); з 16.05.1994 по 23.06.2011 працював на різних посадах в органах митної служби (17 років 01 місяць 08 днів) (а.с. 12-17).

Львівська митниця видала ОСОБА_1 довідку від 09.12.2022 №338/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідку від 09.12.2022 №339/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с. 22, 23).

22.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до органу ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу (а.с. 19, 50-52).

30.12.2022 ГУ ПФУ в Полтавській області за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 прийняло рішення №81, відповідно до якого відмовило позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вказане рішення обґрунтоване тим, що з 15.06.1995 по 23.06.2011 ОСОБА_1 працював на посаді головного інспектора Мостиської митниці, яка не відноситься до посад державної служби, а відтак не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України (а.с. 25, 45).

Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу про відмову в переведенні на інший вид пенсії, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суду першої інстанції про повне задоволення позовних вимог у визначений судом спосіб, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-ХІІ) втратив чинність відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною дев`ятою статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

В оскаржуваному рішенні відповідач-2 вказав, що оскільки ОСОБА_1 в період з 15.06.1995 по 23.06.2011 працював на посаді головного інспектора Мостиської митниці, яка не відноситься до посад державної служби, відтак позивач не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, та відповідно відсутнє право на переведення на пенсію державного службовця.

Суд враховує, що відповідно до статті 569 Митного кодексу України в редакції, чинній станом на 01.05.2016, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з приписами статті 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частина вісімнадцята статті 37 Закону №3723-XII передбачає, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У період до 01.05.2016 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), який втратив чинність з 01.05.2016 у зв`язку із набранням чинності Постановою КМУ №229 від 25.03.2016, якою визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби на підставі Закону №889-VIII.

Пункт 2 Порядку №283 визначав, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, чинного з 01.05.2016, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, статей 569, 588 МК України дає підстави вважати, що працівники органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Суд встановив, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не перебував/не обіймав посади державної служби, тому для призначення позивачу пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ позивачу необхідно мати станом на цю дату 20 років стажу державної служби.

Разом з тим, 21.02.1996 ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця, за період роботи в органах державної митної служби з 16.05.1994 йому присвоєно персональні/спеціальні звання: Інспектор митної служби 1 рангу, Радник митної служби 3 рангу, Інспектор митної служби 3 рангу.

Таким чином, період роботи позивача з 16.05.1994 по 23.06.2011 (17 років 1 місяць 8 днів) на посадах в митних органах підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 26.06.1987 по 28.10.1992 (5 років 4 місяці 3 дні) обіймав посаду голови Гостинцівської сільської ради народних депутатів, і така трудова діяльність позивача із вказаним періодом відповідно до законодавства про державну службу зараховуються до стажу державної служби, що не заперечується відповідачами.

Встановлені фактичні обставини і наведене правове регулювання дають підстави вважати, що трудовий стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 становив понад 20 років.

Таким чином, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, станом на 01.05.2016 має стаж на посаді державної служби понад 20 років, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом №1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Тому правильне прийняв рішення суд першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №81 від 30.12.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу відповідно до заяви від 22.12.2022, оскільки відповідач-2 при його прийнятті не врахував наведені вище норми матеріального права та не зарахував спірний період роботи позивача до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця.

Вирішуючи позовну вимогу зобов`язального характеру, колегія суддів враховує таке.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10).

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймає рішення за заявою позивача про переведення (перерахунок) пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про переведення (перерахунок) пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про переведення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.

З урахуванням такого, вимога позивача про зобов`язати відповідача-1 перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця з дня звернення із заявою, не може бути задоволена, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок розглянути відповідну заяву і при дотриманні відповідних умов призначити (перерахувати) пенсію. У даному випадку суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам.

Наразі, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в переведенні (перерахунку) пенсії, а тому відсутні правові підстави для покладання на нього такого обов`язку.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що метою звернення позивача до суду є захист порушеного права щодо не переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2022 року про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії (державна служба) відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 стажу державної служби в період роботи із 16.05.1994 року по 23.06.2011 року, та щодо врахування при обчисленні розміру пенсії відомостей про заробітну плату згідно довідок №338/7.4-22/37 від 09.12.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №339/7.4-22/37 від 09.12.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які видані Львівською митницею Державної митної служби України, - і за результатами повторного розгляду прийняти обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення в частині вирішення позовної вимоги зобов`язального характеру без всебічного з`ясування усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у цій частині в силу приписів статті 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям у ній нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в адміністративній справі № 380/8265/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 22.12.2022 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ, врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 09.12.2022 №338/7.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 09.12.2022 №339/7.4-22/37, - і в цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2022 року про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії (державна служба) відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 стажу державної служби в період роботи із 16.05.1994 року по 23.06.2011 року, та щодо врахування при обчисленні розміру пенсії відомостей про заробітну плату згідно довідок №338/7.4-22/37 від 09.12.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №339/7.4-22/37 від 09.12.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які видані Львівською митницею Державної митної служби України, - і за результатами повторного розгляду прийняти обґрунтоване рішення.

У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в адміністративній справі №380/8265/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль