Справа № 420/1861/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1861/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправними дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування зниженого розміру додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.03.2023 до 30.11.2023 за час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між додатковою винагородою у розмірі 100000 грн. та 30000 грн. за період з 01.03.2023 до 30.11.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 15.03.2022 по теперішній час позивач проходить службу у бойових підрозділах та підрозділах забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України (надалі - 197 батальйон 124 бригади), яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України (надалі -124 бригада), склад якої у січні 2023 року передислоковано у м. Херсон та прилеглі до міста території. Водночас, м. Херсон з моменту деокупації міста (11.11.2022 року) та до теперішнього часу перебуває під артилерійськими та мінометними обстрілами, а серед особового складу є поранення та факти загибелі військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 .

Позивач зазначив, що його участь у виконанні бойових завдань підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 25.07.2023 року. Тому вважає, що факт перебування на території Херсонської області особового складу в/ч НОМЕР_1 зумовлює у нього право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, яка відповідачем протиправно не виплачена.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

30.01.2024 року за вхід.№4239/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки відповідно до бойового розпорядження вищого керівництва, а саме командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 19.01.2023 №58дск, 197 батальйону ТРО наказано прибути в район с. Чорнобаївка Херсонської області для переходу в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони та зайняти бойові позиції.

Згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 22.01.2023 №69дск, відповідно до головного завдання НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони - кругової оборони АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 батальйону ТРО наказано зайняти район оборони у АДРЕСА_1 та частині прилеглих населених пунктів, та обладнати позиції для ведення можливого оборонного бою та протиповітряної оборони.

У подальшому фактично зона відповідальності 197 батальйону ТРО суттєво не змінювалась, а особовий склад батальйону продовжує перебувати у м. Херсон та прилеглих населених пунктах, виконувати завдання на лінії бойового зіткнення.

Крім того, відповідач наголошує, що м. Херсон та прилеглі населені пункти, які входять до зони відповідальності 197 батальйону ТРО не включені до районів ведення бойових дій, додаткова винагорода особовому складу військової частини НОМЕР_1 нараховувалась та виплачувалась, виходячи з розміру у 30 000,00 грн.

19.02.2024 року за вхід.№7004/24 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначається, що Відповідачем визнається, що фактично після зайняття позицій у січні, лютому 2023 року зона відповідальності 197 батальйону суттєво не змінювалась, а військовослужбовці на протязі всього часу перебувають у м. Херсон та прилеглих населених пунктах та продовжують виконувати завдання на лінії бойового зіткнення.

Окремо позивач посилається на документи, які надані відповідачем та які, на його думку, підтверджують позицію позивача:

бойове розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 22.01.2023 №69дск, відповідно до якого, головним завданням НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони визначено кругову оборону АДРЕСА_1 , а 197 батальйону ТРО наказано зайняти район оборони у АДРЕСА_1 та частині прилеглих населених пунктів, та обладнати позиції для ведення можливого оборонного бою та протиповітряної оборони;

бойове розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 15.02.2023 №190, відповідно до якого, зокрема, 197 батальйону ТРО наказано наступне: «КСП батальйонів першого ешелону оборони розмішуються на відстані 1,5 - 2 км від переднього краю оборони»;

розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 24.02.2023 №2052дск, відповідно до якого, відповідно до забезпечення якісної підготовки до оборони м. Херсон, всім батальйонам, зокрема і 197 батальйону ТРО до 28.02.2023 завершити фортифікаційне обладнання позицій першої смуги оборони...;

розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 31.08.2023 №1778дск, від 27.08.2023 №1763дск, від 26.08.2023 №1755дск, відповідно до яких, зокрема, 197 батальйону ТРО з метою стійкої оборони підрозділів першого ешелону 124 обр ТРО....

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.03.2022 року призваний за мобілізацією та проходить військову службу розвідником-далекомірником відділення управління мінометної батареї НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оброни на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №9 від 15.03.2022 року.

25.07.2023 року позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 .

Відповідно до табелю позивача (табельний номер 100459), йому додаткову винагороду у 2023 році виплачено в наступному розмірі: січень 100000,00 грн, лютий 70 645,16 грн, березень 100000,00 грн, квітень 30000,00 грн, травень 30000,00 грн, червень 30000,00 грн, липень 30000,00 грн, серпень 30,00000 грн, вересень 30000,00 грн, жовтень 28000,00 грн, листопад не виплачено, грудень 62000,00 грн.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Порядок №260).

Згідно з п.2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває наразі.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Оскільки спірним в межах даної справи є виплата додаткової винагороди в період з 01.03.2023 до 30.11.2023, суд враховує положення Постанови №168 в редакції від 21.01.2023.

Відповідно до п.1 Постанови №168 на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з п.п.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №671 від 26.11.2014 (далі Положення №671), Міністр дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення) (застосовується з 01.06.2022), за змістом пункту 1 якого під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій,

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Таким чином, щомісячна додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000 грн, встановлена Постановою №168, виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню (особисту) участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Як встановлено судом та підтверджується відповідачем, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 15.03.2022 року по теперішній час.

Документи надані відповідачем, а саме:

бойове розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 22.01.2023 №69дск, відповідно до якого, головним завданням НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони визначено кругову оборону АДРЕСА_1 , а 197 батальйону ТРО наказано зайняти район оборони у АДРЕСА_1 та частині прилеглих населених пунктів, та обладнати позиції для ведення можливого оборонного бою та протиповітряної оборони;

бойове розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 15.02.2023 №190, відповідно до якого, зокрема, 197 батальйону ТРО наказано наступне: «КСП батальйонів першого ешелону оборони розмішуються на відстані 1,5 - 2 км від переднього краю оборони»;

розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 24.02.2023 №2052дск, відповідно до якого, відповідно до забезпечення якісної підготовки до оборони м. Херсон, всім батальйонам, зокрема і 197 батальйону ТРО до 28.02.2023 завершити фортифікаційне обладнання позицій першої смуги оборони...;

розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 31.08.2023 №1778дск, від 27.08.2023 №1763дск, від 26.08.2023 №1755дск, відповідно до яких, зокрема, 197 батальйону ТРО з метою стійкої оборони підрозділів першого ешелону 124 обр ТРО.... підтверджують, що фактично після зайняття позицій у січні, лютому 2023 року зона відповідальності 197 батальйону суттєво не змінювалась, а військовослужбовці на протязі всього часу перебувають у м. Херсон та прилеглих населених пунктах та продовжують виконувати завдання на лінії бойового зіткнення.

Суд не приймає доводи представника відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, у зв`язку з тим, що м. Херсон та прилеглі населені пункти, які входили до зони відповідальності та перебування в/ч НОМЕР_1 не включені до районів ведення бойових дій, враховуючи наступне.

Пункт 1 постанови №168 пов`язує виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн із безпосередньою участю військовослужбовців у бойових діях або забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Отже, військовослужбовець під час здійснення заходів повинен безпосередньо перебувати в районах ведення (здійснення) бойових дій.

Згідно з п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 06.12.2022 №1364 перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ (далі Перелік), у змісті якого міститься два переліка територій, на яких ведуться (велися) бойові дії: 1) Території можливих бойових дій; 2) Території активних бойових дій.

У період з 11.11.2022 по 01.05.2023 Херсонська міська територіальна громада була віднесена до переліку територій можливих бойових дій (пункт 1.9 підрозділу 1 розділу І Переліку).

З 01.05.2023 Херсонська міська територіальна громада включена до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

У п.3.6 підрозділу 3 розділу І Переліку датою початку бойових дій визначено 01.05.2023, дата завершення бойових дій відсутня (станом на час прийняття рішення).

Таким чином, у спірний період Херсонська міська територіальна громада у будь-якому разі була включена до загального переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, а саме: з 11.11.2022 по 01.05.2023 до переліку територій можливих бойових дій, а з 01.05.2023 до переліку територій активних бойових дій.

Між тим, положення Постанови №168 не містять конкретизації категорії територій ведення бойових дій, на яких військовослужбовець повинен здійснювати заходи оборони для отримання додаткової винагороди, а лише вказує додаткові можливі варіанти цих територій: тимчасово окуповані, або території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Суд враховує, що підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Частиною 1 статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету та територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії РФ проти України. Отже, підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Обмеження прав захисникам і захисницям України є порушенням конституційної гарантії на соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, визначеної у ч.5 ст.17 Конституції України, та знижує довіру цих осіб до держави, яку вони ціною свого життя і здоров`я захищають.

Таким чином, Держава Україна без рівноцінної заміни чи компенсації безвідносно до її фінансових можливостей не може в односторонньому порядку відмовитись від зобов`язань щодо додаткових гарантій соціального захисту осіб, які виконують свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності.

За наведеного правого регулювання, суд вважає, що відсутність у постанові №168 детальних положень про категорію території ведення бойових дій не може позбавляти права на отримання гарантії на соціальний захист військовослужбовців, які під час воєнного стану забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій згідно Переліку.

У позовних вимог позивач заявляє про виплату йому додаткової винагороди з 01.03.2023 до 30.11.2023 року. Однак згідно табелю №100459 в межах заявленого періоду позивачу, у відповідності до вимог Постанови КМУ №168, вже виплачена збільшена до 100000 грн додаткова винагорода за березень 2023 року.

З урахування виплати додаткової винагороди за березень 2023 року, в межах заявлених позовних вимог, не виплаченою залишилась збільшена до 100000 грн додаткова винагорода за періоди безпосередньої участі позивачки у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 01.04.2023 по 30.11.2023 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн за періоди з 01.04.2023 р. по 30.11.2023 р. під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Отже суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, яку допущено в період з 01.04.2023 р. до 30.11.2023 року.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3- рп/2003).

Таким чином, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання.

Суд вважає, що з метою ефективного захисту порушених прав позивача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом: зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100000 грн додаткову винагороду згідно постанови №168 за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у період з 01.04.2023 р. до 30.11.2023 р., в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач, як учасник бойових дій, на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування зниженого розміру додаткової винагороди військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.04.2023 до 30.11.2023 за час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між додатковою винагородою у розмірі 100000 грн. та 30000 грн. за період з 01.04.2023 до 30.11.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення підписано 28.05.2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній черговій відпустці.

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_6 )

Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_4 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА