Справа № 560/5278/24
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5278/24
РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 08.10.2023 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 01.11.2008 звільнений у запас за п. 64 «б» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становила 20 років 02 місяці 03 дні. З 02.11.2008 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія призначена із розрахунку 50 % грошового забезпечення. Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» внесено зміни, відповідно до яких вважає, що у позивача виникло право на включення до розрахунку пенсії 5 процентів, оскільки згідно з витягом з Наказу його звільнено через хворобу, а тому, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на додаткові 5 % від сум грошового забезпечення. Відтак, у березні 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії в розмірі 55% грошового забезпечення, однак листом від 19.03.2024 відповідач відмовив у перерахунку пенсії. Не погоджуючись з таким діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас за підпунктом "Б" пункту 64 (через хворобу), а не відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", підстави для проведення перерахунку пенсії позивача у розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, у головного управління відсутні.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у частині позовних вимог позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов відповідач просив розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало клопотання, у якому просить позовну заяву за період з 01 січня 2016 року по день звернення до суду (08 квітня 2024 року) залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи вказане клопотання, суд звертає увагу, що ухвалою від 24 квітня 2024 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (за період 01.01.2016 по 07.10.2023) пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (за період 01.01.2016 по 07.10.2023) пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення - повернуто позивачеві.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду слід відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до свідоцтва про хворобу №535 від 23.10.2008 захворювання позивача визнано таким, що пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а його визнано непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час.

На підставі зазначено свідоцтва про хворобу, наказом Управління МВС України в Хмельницькій області від 30.10.2008 № 405 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «б» - через хворобу: майора міліції ОСОБА_1 помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини Хмельницького районного відділу УМВС, з 01.11.2008.

Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 15 років 02 місяці 02 дні, а з урахуванням пільгової служби 20 років 02 місяці 03 дні.

ОСОБА_1 з 02.11.2008 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992. Перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

З врахуванням вислуги років основний розмір пенсії позивача визначений у розмірі 50% грошового забезпечення.

У березні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, мотивуючи тим, що Законом України від 23.12.2015 № 900-VІІІ до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» внесено зміни, відповідно до яких у нього виникло право на включення до розрахунку пенсії 5 відсотків, оскільки згідно з витягом з наказу позивача звільнено через хворобу, а тому, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на додаткові 5 % від суми грошового забезпечення.

Листом від 19.03.2024 ГУ ПФУ в Хмельницькій області повідомило про відсутність підстав для призначення пенсії у розмірі 55% від сум грошового забезпечення. Відповідач зазначив, що за матеріалами пенсійної справи позивач звільнений з військової служби 01.11.2008 року відповідно до п. б п. 64 (через хворобу) та на день звільнення зі служби мав понад 20 років вислуги. Розрахунок розміру пенсії здійснений згідно з п. "а" статті 13 Закону № 2262 - XII, що діяла на момент призначення йому пенсії, відповідно до якої, пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, оскільки позивач має 20 років вислуги, останньому призначена та виплачується пенсія за вислугу років у розмірі 50% від сум грошового забезпечення (за 20 років - 50%). Розмір пенсії обчислений згідно з чинним законодавством. Разом з тим, зазначеним у зверненні Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей від 23.12.2015 № 900-VІІІ не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій працівникам органів внутрішніх справ.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 24, 46 Основного Закону України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.23-1 Закону України № 565-ХІІ від 20.12.1990р. «Про міліцію», чинного на час звільнення позивача і призначення йому пенсії, пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, визначено Закону України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ).

За приписами п. «а» ст.12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. «б» - «д» ст.1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону.

Пунктом «а» ч.1 ст.13 Закону № 2262-XII, в редакції на час призначення пенсії позивачу, визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. «а» ст.12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції на час виникнення спірних відносин, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

У пункті 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМ Української РСР № 114 від 29.07.1991р., в редакції чинній на момент призначення пенсії, (надалі - Положення № 114) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом п. «б» ст.64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Натомість, відповідно до п. «б» ст.65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість, звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних сил України за п. 64 «б» (через хворобу) з 01.11.2008 згідно з наказом УМВС України в Хмельницькій облоасті № 405 о/с від 30.10.2008.

На момент призначення пенсії позивачу (02.11.2008) норма п. «а» ч.1 ст.13 Закону № 2262-XII діяла в редакції Закону № 3946-12 від 04.02.1994 р., за змістом якої пенсії за вислугу років військовослужбовцям призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, які мають вислугу 20 років і більше (п. «а» ст.12): за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. За кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я. Позивачу, який звільнений в запас, правильно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, за правилами ст.63 Закону № 2262-XII, у редакції Закону № 900-VІІІ від 23.12.2015 р., пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Водночас, з 01.01.2016 не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» внесено зміни в п. «а» ст.13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі п. «а» ч.1 ст.13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи, що позивач звільнений у запас Збройних сил за п. 64 «б» (через хворобу) з 01.11.2008, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», службу в поліції не проходив, а отже він не має права на перерахунок пенсії з урахуванням 55 % до грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Окрім цього, передбачені ст.63 Закону № 2262-XII підстави для перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії не настали.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 квітня 2022 року у справі №0540/6069/18-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправних дій чи неправомірної бездіяльності, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, позивачем не доведено та належними доказами не підтверджено обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин, враховуючи надані сторонами пояснення та докази, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап