Справа № 260/2534/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 рокум. Ужгород№ 260/2534/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якій просить: 1) визнати протиправним бездіяльність Головного управління Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки - 2017 рік у кількості 15 календарних днів та додаткової відпустки 14 календарних днів, 2019 рік у кількості 05 календарних днів та додаткової відпустки 05 календарних днів, 2021 рік у кількості у кількості 30 календарних днів та додаткової відпустки 15 календарних днів, яке було виконано Головним управлінням Національної поліції за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 260/10529/23, як такою що виконана не у повному обсязі; 2) зобов`язати Головне управління Національної поліції України виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 84 календарних днів у розмірі 14 737,8 гривень (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять сім гривень 80 копійок).

08 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.

І. Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сумарний заробіток позивача за 12 календарних місяців склала 1858883.66 гривні згідно довідки № 136 від 20 листопада 2023 року наданої Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області У вказаний період з 01.02.2021 року по 28.02.2022 року міститься 270 робочий день, 106 вихідних та 17 святкових та неробочих днів. Отже середньоденна заробітна плата за 12 місяців складає : 688,45 грн. (із розрахунку: 185883,66 грн: 270 день). На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі 260/10529/23 Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області відповідно до довідки № 218/106/5-2024 від 13.03.2024 було здійснено розрахунок та виплачено 42445,66 гривень, що складає 513 гривень середнього заробітку за їхніми розрахунками. Таким чином Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області недоплачена грошова компенсація становить суму 175,45 гривень за один день (із розрахунку 688,45 гр. 513 гр.,), а з урахуванням 84 днів невідбутної відпустки загальну суму 14 737, 8 гривень.

20 травня 2024 року відповідачем подано суду відзив на позову заяву, за яким просять відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно листа УФЗБО ГУНП в Закарпатській області №363/106/5-2024 від 14.05.2024 року позивачу було здійснено розрахунок компенсації за 84 дні невикористаної відпустки в сумі 43 092,03 грн. Сума компенсації за 84 днів невикористаної відпустки рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року у справі № 260/10529/23 позивачу визначена згідно п.8. розділу III Наказу МВС від 06.04.2016 року № 260 (в чинній редакції згідно змін внесених наказом МВС України № 903 від 08.11.2023р.). Звертають увагу, що ОСОБА_1 звільнений зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з 18.03.2022 р. згідно наказу ГУНП в Закарпатській області від 18.03.2022р. №47 о/с, та отримав при звільненні зі служби компенсацію за 07 днів невикористаної відпустки, виплати здійснені у відповідності до чинного на той час законодавства, а саме за дні невикористаної відпустки у році звільнення поліцейського. Повідомляють, що Законом України від 6 вересня 2023 року №3379-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб», який набрав чинності 05.10.2023 року внесено зміни до Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», доповнивши їх новими положеннями, які передбачають зміни умов надання відпусток і грошового забезпечення військовослужбовців, рятувальників і поліцейських. Отже, на законодавчому рівні вже внесено відповідні зміни щодо врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейським за минулі роки, яке набуло чинності з 05.10.2023 року. Крім того, наказом МВС України № 903 від 08.11.2023р. «Про затвердження Змін до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» внесено відповідні зміни і до наказу МВС України від 06.04.2016 року №260, в тому числі і в частині щодо виплати компенсації за дні не використаної відпустки поліцейським. Враховуючи наведене, відповідачем ГУНП в Закарпатській області здійснено розрахунок суми компенсації за дні не використаної відпустки ОСОБА_1 згідно рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року у справі №260/10529/23 у відповідності до чинного законодавства, згідно змін до законодавства 05.10.2023 року, тобто після врегулювання спеціального законодавства у відповідності до вимог.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 18 березня 2022 наказом Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області «По особовому складу» № 47 о/с ОСОБА_1 відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), (а.с. 13).

29 січня 2024 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/10529/23, яке набрало законної сили 28 лютого 2024 року, з врахування ухвали про виправлення описки від 01 лютого 2024 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпустки за 2017, 2019 та за 2021 роки.

13 березня 2024 року Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області листом повідомило адвокату Василю Поковбі, що сума компенсації за невикористану відпустку на виконання рішення у справі № 260/10529/23 від 29 січня 2024 року визначалася відповідно до вимог наказу МВС від 06.04.2016 року № 260, а саме виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення: 15390,01:30 (кількість днів в місяці) = 513,00 грн 513,00 грн*84 (кількість днів невикористаної відпустки відповідно до рішення суду) = 43 092,03 грн, за мінусом обов`язкових відрахувань: військовий збір 646,38 грн., (а.с. 11).

19 березня 2024 року Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області нараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 42 445,65 грн, (а.с. 12).

Однак, позивач, вважаючи що компенсація за невикористану відпустку на виконання рішення суду виплачена не у повному обсязі, чим відповідачем, на переконання позивача, допущено протиправну бездіяльність, звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Наголошує на тому, що при обрахунку суми спірної компенсації підлягають врахуванню саме положення Порядку у обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 100.

ІІІ. Мотиви суду та норми права застосовані судом.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із статтею 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; 12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VІІІ поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Право позивача на отримання компенсації за невикористану відпустку не є спірним при вирішенні даних правовідносин. Таке право позивача встановлено рішенням суду. Однак згаданим рішенням не вирішено питання відповідно до яких норм підлягає обрахунку сума компенсації за невикористані дні відпустки.

Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи, встановлено Законом України «Про відпустки» №504/96-ВР.

Частиною 1 статті 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Абзацом 8 пункту 8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260, у редакції чинній на момент звільнення) передбачено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

У постанові від 06.02.2020 в справі №818/1276/17 (провадження №К/9901/48853/18) Верховний Суд зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, урегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону № 580 та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 6 квітня 2016 року № 260, питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України, Закону України «Про відпустки», Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що при розрахунку суми компенсації позивачу за невикористані дні відпустки підлягають застосування правила, визначені Положенням №100.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

З огляду на положення статей 5, 245 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними.

Позивач у позові просив зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 84 календарних днів у розмірі 14 737,8 гривень.

Суд зауважує, що відповідно до вимог пункту 2 Розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (у редакції чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Судом встановлено, що заробітна плата позивача за 12 календарних місяців згідно наданої відповідно до Постанови № 100 довідки №136 від 20 листопада 2023 року з лютого 2021 року по лютий 2022 року становить 185 883,66 грн., (а.с. 11, зворот).

Розрахунок норм тривалості робочого часу на 2021 рік Мінсоцполітики надало у листі від 12.08.2020 року № 3501-06/219, де з 01 лютого 2021 року по 31 грудня 2021 року 231 робочий день; згідно листа Міністерства економіки України від 12.08.2021 р. № 47-03/520 з 01 січня 2022 року по 28 лютого 2022 року - 39 робочих днів.

Таким чином, загальна кількість робочих днів з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року становить 270 робочих днів. Відтак, середньоденна заробітна плата позивача за 12 календарних місяців становить 688,46 грн (185 883,66 грн /270 робочих днів). Таким чином грошова компенсація, що повинна була бути виплачена Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області позивачу становить 84 к.д. х 688,46 грн = 57 830,64 грн.

13 березня 2024 року Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області листом повідомило адвокату Василю Поковбі, що сума компенсації за невикористану відпустку на виконання рішення у справі № 260/10529/23 від 29 січня 2024 року визначалася відповідно до вимог наказу МВС від 06.04.2016 року № 260, а саме виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення: 15390,01:30 (кількість днів в місяці) =513,00 грн, 513,00 грн. х 84 (кількість днів невикористаної відпустки відповідно до рішення суду) = 43 092,03 грн, із врахуванням відрахування на військовий збір 646,38 грн, (а.с. 11).

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що недоплачена сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 84 календарних днів складає 14 738,61 грн (57 830,64 грн- 43 092,03 грн).

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягає недоплачена сума грошової компенсації у розмірі 14 738,61 грн.

Суд відхиляє посилання відповідача на внесені до Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» 06 вересня 2023 року зміни, оскільки такі з врахуванням статті 58 Конституції України не можуть стосуватися правовідносин, що виникли раніше, а саме - 18 березня 2022 року.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки - 2017 рік у кількості 15 календарних днів та додаткової відпустки 14 календарних днів, 2019 рік у кількості 05 календарних днів та додаткової відпустки 05 календарних днів, 2021 рік у кількості у кількості 30 календарних днів та додаткової відпустки 15 календарних днів, яке було виконано Головним управлінням Національної поліції за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 260/10529/23, як такою що виконана не у повному обсязі.

Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

29 січня 2024 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/10529/23, яке набрало законної сили 28 лютого 2024 року, із врахування ухвали про виправлення описки від 01 лютого 2024 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпустки за 2017, 2019 та за 2021 роки.

13 березня 2024 року Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області листом повідомило адвокату Василю Поковбі, що сума компенсації за невикористану відпустку на виконання рішення у справі № 260/10529/23 від 29 січня 2024 року визначалася відповідно до вимог наказу МВС від 06.04.2016 року № 260, а саме виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення: 15390,01:30 (кількість днів в місяці) = 513,00 грн, де 513,00 грн. х 84 (кількість днів невикористаної відпустки відповідно до рішення суду) = 43 092,03 грн, із врахуванням війського збору 646,38 грн, (а.с. 11).

19 березня 2024 року Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області нараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 42 445,65 грн., (а.с. 12).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (діями) невиплачено у повному обсязі грошової компенсації за 84 дні невикористаної відпустки.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у повному обсязі позивачу грошової компенсації за 84 днів невикористаної відпустки та з метою належного захисту прав позивача - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 14 738,61 грн.

Щодо доводів відповідача викладених у відзиві, що дана вимога має вирішуватися в порядку статті 383 КАС України, суд вважає необхідним зазначити, що розмір виплаченої відповідачем грошової компенсації за невикористані дні відпустки не був визначений при розгляді справи №260/10529/23.

Предметом розгляду даної справи № 260/2534/24 є як сама протиправність дій щодо неповної виплати грошової компенсації за відпустку, яка на думку позивача невірно визначена при виплаті Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області на виконання рішення суду №260/10529/23 із зобов`язанням здійснити виплату недоплаченої суми грошової компенсації.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд зазначає, що зазначені у статті 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Предмет та підстави позовних вимог за справами №260/10529/23 та № 260/2534/24 різняться, а отже із змісту позовної заяви у даній справі, судового рішення у справі №260/10529/23 та вимог статті 383 КАС судом не встановлено підстав для вирішення позовних вимог в порядку статті 383 КАС України.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за 84 дні невикористаної відпустки.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 14 738,61 грн (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять вісім гривень 61 копійка)».

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 травня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль