Справа № 160/4237/23
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 160/4237/23
провадження № 2-а/179/6/24
У Х В А Л А

20 травня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов.

Із матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач звернувся з вимогами щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявності заборгованості по сплаті аліментів боржником ОСОБА_1 відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.2, пунктів 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Статтею 195, частинами 1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.1 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Відповідно до п. 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року N512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за N489/20802 виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 69, частин 1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, поняття та різновиди штрафів, що передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження», мають різну правову природу, оскільки поняття штрафу, вжите у ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави, у той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», перераховуються на користь стягувача аліментів. Указане свідчить про те, що правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», та штрафу, передбаченого ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», - відмінні, оскільки, постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Це дає можливість тлумачити ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства. Порядок стягнення аліментів, крім норм СК України, регулюється також положеннями ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачається, серед іншого, накладення на користь стягувача штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідних розмірах (частина чотирнадцята). Оскільки предметом регулювання за указаними нормами є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафів за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції - у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному ч. 2 ст. 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

При вирішенні даної справи, суд керується правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №2610/27695/12 та у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 року у справі №521/10385/22.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги стосуються оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Відповідно до пункту 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому, у відповідності до частини 1 статті 239 КАС України, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання вищенаведеної норми суд роз`яснює позивачеві, що заявлений до розгляду спір може бути поданий до місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 238, 239 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.А.Ковальчук