Справа № 162/424/24
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/424/24
Провадження № 2-а/162/20/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід

29 травня 2024 року селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про самовідвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 року судді Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В. були передані матеріали вказаної позовної заяви.

Суддею Цибень О.В. 29.05.2024 року подано заяву про самовідвід, обґрунтовану з підстав, передбачених п. 4 ч. 1ст. 36 КАС України.

На підставі ч.8 ст. 40 КАС України, суд вирішує питання про самовідвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши вказану заяву та матеріали позову, доходжу такого висновку.

Підстави для самовідводу судді визначені у ст. 36 КАС України. Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Під час вивчення матеріалів даної справи встановлено, що в даній справі інтереси позивача представляє адвокат Пасевич Олександр Петрович, який тривалий час працював на посаді помічника судді у Любешівському районному суді Волинської області, в тому числі на посаді помічника голови цього суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, п. 66 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Мироненко і Мартенко проти України» вказано,що наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України»).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будьякого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви №76556/01 та 38779/04, від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

На підставі викладеного, доходжу висновку, що викладені в заяві про самовідвід обставини можуть призвести до виникнення у сторін сумніву у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді згаданої вище адміністративної справи, а тому заява про самовідвід судді Цибень О.В. слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області Цибень Ольги Володимирівни - задовольнити.

Передати матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення до канцелярії Любешівського районного суду Волинської області для виконання вимог, передбачених ст.31, 41 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ