Справа № 200/1350/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2024 року Справа№200/1350/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, у розмірі до 100 000 гривень, за періоди з 07 квітня 2022 по 16 квітня 2022 року, з 26 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року, пропорційно часу участі у таких діях та заходах; зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 07 квітня 2022 по 16 квітня 2022 року, з 26 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням уже виплачених сум.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей за період з 07 квітня 2022 по 16 квітня 2022 року, з 26 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей за період з 07 квітня 2022 по 16 квітня 2022 року, з 26 квітня 2022 по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 по 25 червня 2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зазначену заяву направлено відповідачу за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та доставлено в електронний кабінет 13.05.2024 року.

Відповідач не надав заперечень щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначений перелік підстав для прийняття додаткового рішення є вичерпним.

Тобто, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року не розглядалось питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 2024-0006 від 08 січня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 («Замовник) та Адвокатським об`єднанням «ГАННА ІЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» (Виконавець) (далі Договір), Виконавець зобов`язується, за дорученням Довірителя, надавати за оплату послуги правничої (правової) допомоги, а саме: врегулювання спору щодо отримання додаткової грошової винагороди за участь у бойових діях; - здійснювати представництво інтересів Замовника в судах загальної юрисдикції (загальних, господарських, адміністративних судах всіх інстанцій), Верховному Суді, Конституційному Суді України, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування на підставі довіреностей, виданих Замовником, зокрема, проте не виключено, Пенсійному фонді України (та його територіальних органах), Міністерстві внутрішніх справ України (та його територіальних органах), Державній податковій службі України (та його територіальних органах), Державній митній службі України (та його територіальних органах), Збройних силах України, Міністерстві оборони України (та його територіальних органах), Міністерстві інфраструктури України(та його територіальних органах), Міністерстві юстиції України (та його територіальних органах), Державній службі з надзвичайних ситуацій України (та його територіальних органах), Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управління Державної охорони тощо; - надавати юридичні консультації з питань, пов`язаних із наданням послуг за цим Договором; - складати звернення, заяви, адвокатські запити, процесуальні документи (позовні заяви, відзиви, заперечення, клопотання, претензії, апеляційні і касаційні скарги, заяви про вжиття заходів забезпечення позову) та інші документи відповідно до вимог процесуального законодавства; - надавати інші послуги правничої (правової) допомоги за завданням Довірителя.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору загальна ціна Договору становить загальну вартість наданих послуг, зазначену в додаткових угодах та всіх підписаних Актах здавання-приймання наданих послуг до цього Договору. Оплата за надані послуги здійснюється Замовником шляхом (за погодженням сторін): Авансування вартості правової допомоги в розмірі 3 900 грн (Три тисячі дев`ятсот гривень 00 коп). У випадку вирішення спору в судовому порядку Замовник додатково сплачує Виконавцю платіж у розмірі 3 100,00 грн (три тисячі сто гривень 00 копійок) протягом 2 (двох) банківських днів після повідомлення Виконавцем Замовника про необхідність ведення судового процесу засобами телефонного, поштового чи електронного зв`язку. Судові витрати для виконання взятих за Договором Виконавцем зобов`язань, сплачуються Клієнтом окремо в терміни та на умовах, визначених за домовленістю Сторін. Судові витрати НЕ приймаються на реквізити Виконавця. Порядок їх оплати встановлюється окремо за домовленістю сторін. Судові витрати оплачуються за кожну позовну вимогу окремо.

13 травня сторонами Договору складено акт надання послуг №211 про те, що виконавцем були виконані наступні роботи: юридичні послуги: складання адвокатських запитів, складання та подання позовної заяви; супровід досудового врегулювання на загальну суму 7 000 грн.

Крім того, позивачем надано до суду платіжну інструкцію № 0.0..1 від 08.01.2024 року, відповідно до якої позивачем сплачено адвокатському об`єднанню «ГАННА ІЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» плату за юридичні послуги згідно договору №2024-0006 від 08 січня 2024 року на суму 3900 грн.

Окрім того, позивачем надано до суду платіжну інструкцію № 0.0..1 від 06.03.2024 року, відповідно до якої позивачем сплачено адвокатському об`єднанню «ГАННА ІЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» плату за юридичні послуги згідно договору №2024-0006 від 08 січня 2024 року на суму 3100 грн.

Види судових витрат визначені статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 зазначеної норми до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм суд дійшов до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд відмічає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Боттацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, суд зазначає, що складання адвокатських запитів є складовою частиною підготовки позовної заяви та не потребує витрат значної кількості часу на вказані дії, зважаючи на те, що ця справа є справою незначної складності з усталеною практикою судів, в тому числі й практикою Верховного Суду.

Крім того, суд звертає увагу, що частина понесених позивачем витрат, пов`язаних з супроводом досудового врегулювання, не мала обов`язкового характеру, та відноситься до правової допомоги при складанні самої позовної заяви.

Отже, надані адвокатом документи свідчать про те, що адвокатом завищено розмір витрат на надану ним правову допомогу.

В свою чергу, враховуючи зміст позовної заяви, час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів даної адміністративної справи, складність даної адміністративної справи, а саме те, що вона відноситься до справ незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а також те, що судова практика з приводу даних правовідносин сформована, суд дійшов висновку, що сума судових втрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн не є співмірною складності справи.

Суд зауважує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн.

Такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

У зв`язку з перебуванням судді Троянової О.В. у щорічній основній відпустці розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться у перший робочий день.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Троянова