Справа № 380/21301/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
27 травня 2024 року м. Львів
Товариство з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (Позивач/ТОВ «Квантум-Енерго») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач-1/ГУ ДПС у Львівській області), Державної податкової служби України (Відповідач-2/ДПС України), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 9390634/45060316 від 22.08.2023;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ «КВАНТУМ-ЕНЕРГО» по взаємовідносинах з ДП «ЛЬВІВЕНЕРГОКОМ» ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» податкову накладну № 2 від 14.07.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 9390633/45060316 від 22.08.2023;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ «КВАНТУМ-ЕНЕРГО» по взаємовідносинах з ДП «ЛЬВІВЕНЕРГОКОМ» ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» податкову накладну № 3 від 18.07.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 9390635/45060316 від 22.08.2023;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ «КВАНТУМ-ЕНЕРГО» по взаємовідносинах з ДП «ЛЬВІВЕНЕРГОКОМ» ПАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» податкову накладну № 4 від 19.07.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Також у позовній заяві позивач вказав, що у зв`язку з оскарженням рішень про відмову в реєстрації податкових накладних він понесе судові витрати на професійну правничу допомогу, докази чого будуть подані стороною позивача в порядку статті 139 КАС України.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (вул. М. Хвильового, 29/73, м. Львів, 79059) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 9390634/45060316 від 22.08.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 14.07.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних; № 9390633/45060316 від 22.08.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 18.07.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних; № 9390635/45060316 від 22.08.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 19.07.2023.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» № 2 від 14.07.2023, № 3 від 18.07.2023 та № 4 від 19.07.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (вул. М. Хвильового, 29/73, м. Львів, 79059, ) 3220,80 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (вул. М. Хвильового, 29/73, м. Львів, 79059, ) 3220,80 грн сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то у рішенні суд відзначив, що такі будуть вирішені судом із урахуванням та в порядку, передбаченому частиною 7 статті 139, статтею 252 КАС України.

17 травня 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що у зв`язку з необхідністю захистити свої права та інтереси в суді першої інстанції через неправомірні дії відповідачів щодо ТОВ «Квантум-Енерго», позивач був змушений звернутись за наданням професійної правничої допомоги. Так, 11 вересня 2023 року між ТОВ «Квантум-Енерго» та Адвокатським об`єднанням «ВІ ЕС ДЖІ ПАРТНЕРС» було укладено Договір про надання правової допомоги № 11/09. Безпосередніми доказами самого розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу є рахунок та акт приймання наданих послуг, що є судовими витратами та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Зважаючи на правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові 30 червня 2021 року в справі № 759/10613/20, позивач вважає за необхідне вирішити питання про понесені ним витрати на правову допомогу на підставі наданих доказів розміру таких витрат та за відсутності доказів оплати юридичних послуг, враховуючи можливість здійснення оплати таких послуг після ухвалення судом додаткового рішення.

Просить суд ухвалити додаткове рішення в справі № 380/21301/23, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань:

- Головного управління ДПС у Львівській області (код за ЄДРПОУ: ВП 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (код за ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн;

- Державної податкової служби України (код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (код за ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.

Вирішуючи заяву представника позивача від 17 травня 2024 року про ухвалення додаткового рішення у цій справі, суд зазначає таке.

Особливості ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 252 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі позивач надав суду такі докази:

1. Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1227933;

2. Договір № 11/09 про надання правової допомоги від 11 вересня 2023 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ВІ ЕС ДЖІ ПАРТНЕРС» (Адвокатське об`єднання) та ТОВ «Квантум-Енерго» (Клієнт) (далі Договір).

Відповідно до пункту 1 Договору Адвокатське об`єднання на підставі звернення та за завданням Клієнта бере на себе зобов`язання з надання правової допомоги Клієнту.

Згідно з пунктом 4.2 Договору за надання правової допомоги Клієнт виплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, який визначається відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт, підписаного уповноваженими представниками Сторін, або рахунку, виставленого Адвокатським об`єднанням для оплати погодинної роботи згідно із тарифами, погодженими Сторонами, у Додаткових угодах до цього Договору. Сума гонорару може бути оплачена Клієнтом після набрання законної сили судовим рішенням у справі.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість або здійснюється посилання на відповідний рахунок (пункт 4.3 Договору).

3. Рахунок № 15/05 від 15 травня 2024 року, відповідно до якого вартість наданих послуг (виконаних робіт) правничої допомоги (дослідження, вивчення та аналіз первинної документації по зупинених податкових накладних ТОВ «Квантум-Енерго» (1 год.); підготовка, написання та подання позовної заяви до суду (3 год.); підготовка, написання та подання відзиву на позовну заяву до суду (1 год.)) становить 7000,00 грн.

4. Акт прийняття виконаних робіт (послуг) від 15 травня 2024 року, підписаний сторонами, згідно з яким розмір договірної оплати за надані послуги становить 7000,00 грн. Замовник роботу прийняв, до якості виконаної роботи претензій немає.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем Адвокатському об`єднанню вартості послуг за надану правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

З цього приводу суд враховує, що норма статті 134 КАС України передбачає можливість здійснювати розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті, тобто, ще не сплачені стороною.

Правова позиція з цього питання викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, у якій Суд заначив про те, що «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції».

Суд відзначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Приписами Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року («East/West Alliance Limited v. Ukraine», заява № 19336/04, § 268)).

У контексті викладеного суд зауважує, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише епізод взаємопов`язаних спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

Тож, ураховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд уважає, що витрати на професійну правничу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Указаний висновок Верховного Суду відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Отже, заявлені позивачем до відшкодування 7000,00 гривень витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідачів становить надмірний тягар для останніх, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

За цих обставин з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, конкретних обставин справи та змісту виконаних робіт (наданих послуг), суд уважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 143, 252, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача від 17 травня 2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/21301/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (вул. М. Хвильового, 29/73, м. Львів, 79059, ) 1250,00 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум-Енерго» (вул. М. Хвильового, 29/73, м. Львів, 79059, ) 1250,00 грн витрат на правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне додаткове рішення складено 27 травня 2024 року.

Суддя Клименко О.М.