Справа № 560/13571/23
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Національна академія Державної прикордонної служби України звернулася до суду із заявою в якій просить відстрочити виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі №560/13571/23, за ініціативою суду змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі №560/13571/23.

В обґрунтування заяви вказує, що виплата 02.06.2023 грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно із застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеного станом на 01.01.2023 наказом Адміністрації-Державної прикордонної служби України від 13.01.2023 №24-АГ "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації" позивачу є обставиною, що робить виконання рішення неможливим. Просить відстрочити виконання рішення суду від 11 .01.2024.

Приписами частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

За таких обставин, суд розглядає заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про відстрочення виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 .01.2024 по справі №560/13571/23 в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву, суд враховує таке.

Рішенням від 11.01.2024, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2024, Хмельницький окружний адміністративний суд позов задовольнив частково, визнав неправомірними дії Національної академії Державної прикордонної служби України щодо визначення розміру компенсації позивачу вартості за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, без урахування закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2023 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.01.2023 № 24-АГ "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації", зобов`язав Національну академію Державної прикордонної служби України нарахувати позивачу грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, з застосуванням закупівельної вартості такого майна, визначеної станом на 01.01.2023 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.01.2023 № 24-АГ "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації", та виплатити з урахуванням отриманих позивачем сум компенсації, у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Відповідно до пункту 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією. Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком. Ціною предметів речового майна, зазначеного у довідці від 30.05.2023 №7 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, визначена ціна станом на 01.01.2023 відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.01.2023 № 24-АГ "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".

Вважаючи, що грошова компенсація вартості за неотримане речове майно виплачена із застосуванням вартості такого майна, визначеного станом на 01.01.2023 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 24-АГ, відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду

Відповідно до частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписами частини 4 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом. Підставою для відстрочки, розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, ця норма не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до вказаної статті суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Разом з тим, відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок щодо доказування, покладено на особу, що звертається з відповідною заявою про відстрочення виконання судового рішення.

За приписами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Представник заявника не долучив до заяви про відстрочення виконання судового рішення належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду чи суттєве ускладнення його виконання.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах "Іммобільяре Саффі проти Італії", "Горнсбі проти Греції", "Жовнер проти України", "Бурдов проти Росії", "Ясіун`єне проти Литви", "Руйану проти Румунії" наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а тому, інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду від 11.01.2024 по справі №560/13571/23 слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви Національної академії Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про відстрочення виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі №560/13571/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук