Справа № 500/793/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/793/24

28 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.10.2023 №77 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 16.09.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи в колгоспі "ім. Івана Франка" з 25.11.1988 по 22.06.1989, в ПАП "Відродження" з 19.04.2000 по 23.12.2002, в колгоспі "Прогрес" з 01.07.1981 по 30.11.1983, з 01.09.1984 по 30.11.1984.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю достатнього страхового стажу, що слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 12.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 25.03.2024 продовжено процесуальний строк розгляду справи №500/793/24.

04.04.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що у представленій до органів Пенсійного фонду копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 27.09.1978, відсутні відомості про кількість відроблених людино-днів в колгоспі імені Ів. Франка з 25.11,1988 по 22.06.1989.

Вказує, що також відсутні підстави щодо врахування періоду діяльності до стажу роботи позивача для призначення пенсії й на підставі довідки від 13.09.2023 №113, яка видана Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області, оскільки ім`я особи, не збігається з іменем позивача за паспортом громадянина України (арк. справи 27-28).

05.04.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано період роботи:

в колгоспі з 25.11.1988 до 22.06.1989 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дані щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутні. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня;

з 19.04.2000 до 23.12.2002 відповідно до записів трудової книжки, оскільки неможливо ідентифікувати рік в наказі на прийняття, вищезазначений період роботи врахований за відомостями реєстру застрахованих осіб;

з 01.07.1981 до 30.11.1983 та з 01.09.1984 до 30.11.1984, відповідно до довідки № 113 від 13.09.2023, виданої Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області Полівецький старостинський округ, оскільки наявна розбіжність в імені, а саме: у вищевказаній довідці " ОСОБА_2 ", а в наданому паспорті МС 295140 "Антон" (арк. справи 36-38).

30.04.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не взята до уваги довідка Полівецького старостинського округу Білобожнцької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 13.09.2023 №113 на підтвердження роботи позивача в місцевому колгоспі "Прогрес", а саме в період з 01.07.1981 по 30.11.1983 з 01.09.1984 по 30.11.1984 оскільки наявна розбіжність в імені особи, зазначеному у згаданій довідці, як " ОСОБА_2 ", а в паспорті серія НОМЕР_2 - "Антон". Проте, у відповідності з установленою практикою Верховного Суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці (арк. справи 66-67).

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач 27.09.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та за результатами розгляду прийнято рішення від 04.10.2023 № 77 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (арк. справи 10).

Як слідує зі змісту вказаного рішення, за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі з 25.11.1988 до 22.06.1989 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дані щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутні. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня.

Також не зараховано період роботи з 19.04.2000 до 23.12.2002 відповідно до записів трудової книжки, оскільки неможливо ідентифікувати рік в наказі на прийняття, вищезазначений період роботи врахований за відомостями реєстру застрахованих осіб.

Не взято до уваги довідку № 113 від 13.09.2023, видану Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області Полівецький старостинський округ, оскільки наявна розбіжність в імені особи, а саме: у вищевказаній довідці " ОСОБА_2 ", а в наданому паспорті МС 295140 "Антон".

Не погоджуючись із таким рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі "ім. Івана Франка" з 25.11.1988 по 22.06.1989, суд зазначає наступне.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці записів щодо даних щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, період роботи позивача в колгоспі з 25.11.1988 по 22.06.1989, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в ПАП "Відродження" з 19.04.2000 по 23.12.2002, суд зазначає наступне.

У період внесення записів про роботу позивача у спірні періоди після 1993, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Так відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду відповідач посилався на те, що відповідно до записів трудової книжки неможливо ідентифікувати рік в наказі на прийняття.

Як слідує із запису № 22 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.09.1978 (арк. справи 15) позивач 19.04.2000 прийнятий на роботу в ПАП "Відродження". Однак дату наказу №1 зазначено "19.04.200".

Проте, як зазначалося вище, працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу.

Крім цього, суд зазначає, що вказаний запис скріплений печаткою підприємства та містить підпис директора, та на переконання суду відсутні підстави для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Поряд із цим, суд враховує, що відповідачем самостійно зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи позивача, які перетинаються із спірним періодом його роботи в ПАП "Відродження", а саме: 01.03.2001 по 22.03.2001, 01.04.2001 по 15.04.2001, з 01.05.2001 по 13.05.2001, з 01.06.2001 по 02.06.2001, з 01.07.2001 по 06.07.2001, з 01.08.2001 по 20.08.2001, з 01.05.2002 по 01.05.2002, з 01.11.2002 по 08.12.2002 згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

А тому, зарахуванню до страхового стажу підлягають періоди роботи з 19.04.2000 по 28.02.2001, з 23.03.2001 по 31.03.2001, з 16.04.2001 по 30.04.2001, з 14.05.2001 по 31.05.2001, з 03.06.2001 по 30.06.2001, з 07.07.2001 по 31.07.2001, з 21.08.2001 по 30.04.2002, з 02.05.2000 по 31.10.2002, з 09.12.2002 по 23.12.2002.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі "Прогрес" з 01.07.1981 по 30.11.1983, з 01.09.1984 по 30.11.1984, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що факт роботи у спірні періоди в колгоспі "Прогрес" підтверджується довідкою Білобожницької сільської ради від 30.08.2023 №44.

Поряд із цим суд зауважує, що відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів до страхового стажу позивача відповідач посилався на те, що довідку № 113 від 13.09.2023, видану Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області Полівецький старостинський округ не може бути взято до уваги, оскільки наявна розбіжність в імені особи, а саме: у вищевказаній довідці " ОСОБА_2 ", а в наданому паспорті МС 295140 "Антон".

Крім цього, відповідач вказав, що для зарахування до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності, позивачу необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Суд погоджується із таким покликанням відповідача, оскільки у вказаній довідці зазначено, що вона видана ОСОБА_3 (арк. справи 16). Таким чином, судом встановлено, що у поданій позивачем до відповідача довідці № 113 від 13.09.2023 для призначення пенсії за віком міститься розбіжність, а саме в іменах особи. Крім того, у трудовій книжці відсутні записи про роботу позивача в колгоспі "Прогрес" з 01.07.1981 по 30.11.1983, з 01.09.1984 по 30.11.1984.

Суд зауважує, що Пенсійний фонд не наділений правом на усунення таких розбіжностей.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються місцевими загальними судами, а отже, такі факти, не можуть бути встановлені в ході розгляду даної справи Тернопільським окружним адміністративним судом. А тому, вказана довідка судом не приймається.

Щодо посилання представника позивача на довідку Білобожницької сільської ради від 30.08.2023 №44, то суд зауважує, що вона стосується періоду роботи позивача в колгоспі "Прогрес" з 01.04.1996 по 31.10.1997, що не є спірним, в межах розгляду даної справи. Інших належних доказів на підтвердження факту роботи позивача в колгоспі "Прогрес" з 01.07.1981 по 30.11.1983, з 01.09.1984 по 30.11.1984 судом не здобуто та суду не надано.

Крім цього, суд зауважує, що покликання представника позивача на установлену практику Верховного Суду у відповіді на відзив щодо довідки № 113 від 13.09.2023,стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, стосується недоліків заповнення трудової книжки, а не особи, якій видається довідка (розбіжність імен).

Поряд із цим, у трудовій книжці містяться записи про період роботи позивача в колгоспі "Прогрес" з 12.04.1984 по 03.11.1984, які скріплені печаткою та містять підпис керівника (арк. справи 13 зворот).

Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що період роботи позивача в колгоспі "Прогрес" з 12.04.1984 по 03.11.1984 підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Виходячи з вищезазначеного, оскаржуване в даній справі рішення з врахуванням частини другої ст. 2 КАС України, прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає до скасування.

Вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на те, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

При цьому, лише після зарахування спірних періодів та повторного розгляду документів позивача можна буде зробити висновок про достатній страховий стаж позивача для призначення пенсії.

Тому, на переконання суду, у спірному випадку слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.09.2023 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення.

В силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги зодовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.10.2023 №77.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.11.1988 по 22.06.1989, з 19.04.2000 по 28.02.2001, з 23.03.2001 по 31.03.2001, з 16.04.2001 по 30.04.2001, з 14.05.2001 по 31.05.2001, з 03.06.2001 по 30.06.2001, з 07.07.2001 по 31.07.2001, з 21.08.2001 по 30.04.2002, з 02.05.2000 по 31.10.2002, з 09.12.2002 по 23.12.2002 та з 12.04.1984 по 03.11.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.09.2023 та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.