Справа № 300/5365/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5365/23 пров. № А/857/23900/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, ухвалене суддею Бобров Ю.О. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження у справі № 300/5365/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив визнати дії щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними та зобов`язати здійснити з 22.12.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідок від 24.01.2023 за №12 та №13 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від стажу судді 36 років 6 місяців 25 днів.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області до участі у справі №300/5365/23 в якості співвідповідача та прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управлінню Пенсійного фонду України в Київській області від 06.07.2023 №38 про відмову у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 22.12.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідок Територіального управління ДСА в Івано-Франківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24.01.2023 за №12 та №13, з урахуванням виплачених сум.

Суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №300/2229/22 позивачу зараховано до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової служби в армії з 18.11.1964 по 25.11.1967 (3 роки 0 місяців 7 днів) та зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а Територіальним управлінням ДСА в Івано-Франківській області позивачу надано нові довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24.01.2023 за №12 та №13. Суд виснував, що після ухвалення зазначеного судового рішення та у зв`язку з видачею нових довідок, якими змінено розмір складових суддівської винагороди, у позивача виникли підстави для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №300/2229/22 не було визначено для Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області надавати новий розрахунок, а Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - проводити перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нового розрахунку. Зазначає, що на виконання згаданого рішення суду пенсійним органом було проведено позивачу відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу судді періоду проходження військової служби з 18.11.1964 по 25.11.1967. Розмір щомісячного довічного грошове утримання судді у відставці позивача з 22.12.2021 склав 93142,99 грн 82 % суддівської винагороди згідно довідки про розмір суддівської винагороди №286 від 27.08.2020.

Скаржник наголошує на тому, що оскільки збільшення розміру складових суддівської винагороди з 01.01.2021 не відбувалося, відсутні підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 , відповідно до заяви від 03.07.2023 на підставі довідок, виданих Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 12 та № 13 від 24.01.2023.

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 2009 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №300/2229/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової служби в армії з 18.11.1964 по 25.11.1967 (3 роки 0 місяців 7 днів).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової служби в армії з 18.11.1964 по 25.11.1967 (3 роки 0 місяців 7 днів) і здійснити перерахунок та виплату, з врахуванням виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі розрахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням відповідного суддівського стажу, починаючи з 22.12.2021 року. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення набрало законної сили 16.08.2022.

На виконання цього рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке розраховано у розмірі 82% суддівської винагороди.

Також, згідно вказаного рішення Територіальним управлінням ДСА в Івано-Франківській області позивачу надано нові довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24.01.2023 за №12 та №13, з урахуванням нових складових суддівської винагороди, зокрема більшої доплати за вислугу років.

У зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 27.01.2023 та 08.03.2023 позивач звертався і заявою разом із довідками від 24.01.2023 за №12 та №13 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаних довідок, проте пенсійним органом було відмовлено у такому перерахунку, згідно рішення від 13.03.2023 №38 (а.с. 33-36).

Надалі позивач 03.07.2023 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідок від 24.01.2023 за №12 та №13.

Рішенням Головного управлінню Пенсійного фонду України в Київській області від 06.07.2023 №38 відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки збільшення розміру складових суддівської винагороди з 01.01.2023 не відбулося, підстав для проведення перерахунку грошового утримання позивачу згідно поданої зави від 03.07.2023 на підставі довідок від 24.01.2023 за №12 та №13 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає (а.с. 41).

Аналогічна відповідь отримана позивачем у листі від 05.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській (а.с. 16-17).

Позивач, вважаючи такі дії пенсійних органів протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 01.01.1954 по 31.12.1954; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 01.01.1955 по 31.12.1955.

При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч. 2 ст. 142 Закону №1402-VIII).

Згідно ч.3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4, 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

Згідно частини 5 вказаної статті суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, зауважив, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення в інших своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 №10-рп/2008 та у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить перерахувати йому довічне грошове утримання судді у відставці з 22.12.2021 згідно довідок від 24.01.2023 за №12 та №13 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу судді 36 років 6 місяців 25 днів.

Відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1, заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал), або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини другої статті 27 Закону України Про Конституційний Суд України органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до пункту 6 та 9 вказаного розділу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно спірного рішення пенсійного органу відмова у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці мотивована тим, що збільшення розміру суддівської винагороди з 01.01.2021 не відбувалось.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці пенсійним органом з 22.12.2021 здійснено на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №300/2229/22.

Отже право позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 22.12.2021 є беззаперечним, а передумовою для проведення перерахунку є оформлення відповідних довідок Територіальним управлінням ДСА в Івано-Франківській області про суддівську винагороду з урахуванням більшого розміру доплати за вислугу років (36 р. 6 міс. 25 дн.) станом на 01.12.2021 50448,00 грн, станом на 01.01.2023 50448,00 грн у порівнянні із попередньою довідкою Територіального управління ДСА в Івано-Франківській області по суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №286 від 27.08.2020, у якій така доплата зазначена у розмірі 44142,00 грн.

Водночас покликання скаржника на те, що судовим рішенням від 15.07.2022 у справі №300/2229/22 не зобов`язано Територіальне управління ДСА в Івано-Франківській області надавати новий розрахунок, а пенсійний орган проводити перерахунок на підставі нового розрахунку, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки рішенням суду зобов`язано пенсійний орган зарахувати до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової служби в армії та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме на підставі розрахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням відповідного суддівського стажу, починаючи з 22.12.2021.

Територіальним управлінням ДСА в Івано-Франківській області після зарахування додаткового стажу роботи було видано нові довідки з урахуванням нових складових суддівської винагороди, зокрема більшої доплати за вислугу років, які є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, в порушення приписів частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII пенсійним органом протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача відповідно до довідок Територіального управління ДСА в Івано-Франківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24.01.2023 за №12 та №13.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що рішення Головного управлінню Пенсійного фонду України в Київській області від 06.07.2023 №38 про відмову позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, що має наслідком його скасування як протиправного.

Судом апеляційної інстанції враховано, що відповідно до частини шостої статті 47 та пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічні висновки, також, висловленні у рішенні Ради суддів України Щодо обчислення стажу роботи для виникнення права на відставку, надбавку за вислугу років та додаткову відпустку від 13 березня 2015 року № 20.

Суд також виходить з того, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. При цьому, дозволяється, виключно шляхом прийняття закону, змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.

Так, відповідно до рішення суду у справі №300/2229/22, пенсійний орган зобов`язано здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до розрахунку ДСА з урахуванням відповідного суддівського стажу починаючи з 22.12.2021. На виконання рішення суду пенсійним органом позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, виходячи із 82% суддівської винагороди.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 є визначення пенсійному органу, у якому позивач перебуває на обліку, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідок Територіального управління ДСА в Івано-Франківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24.01.2023 за №12 та №13, враховуючи фактично виплачені суми, починаючи з 22.12.2021.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 300/5365/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний