Справа № 120/18829/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18829/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

28 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Украгроміт" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Украгроміт" до Головного управління ДПС у Вінницькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2023 року Приватне підприємство "УКРАГРОМІТ" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (1), Державної податкової служби України (2) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9740654/42648213 від 18.10.2023 року, №9740688/42648213 від 18.10.2023 року, №9740653/42648213 від 18.10.2023 року, №9740686/42648213 від 18.10.2023 року та №9740638/42648213 від 18.10.2023 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9740654/42648213 від 18.10.2023 року, №9740688/42648213 від 18.10.2023 року, №9740653/42648213 від 18.10.2023 року, №9740686/42648213 від 18.10.2023 року та №9740638/42648213 від 18.10.2023 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №667 від 14.08.2023 року, №668 від 14.08.2023 року, №669 від 14.08.2023 року, №670 від 14.08.2023 року та №671 від 14.08.2023 року Приватного підприємства "УКРАГРОМІТ" датою їх подання.

Стягнуто на користь Приватного підприємства "УКРАГРОМІТ" понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 10736 (десять тисяч сімсот тридцять шість) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в постанові від 21.01.21 р. у справі №280/2635/20 Верховний Суд зазначив: « 25.Судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи третьою особою чи має бути сплачено.

10 травня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від Головного управління ДПС у Вінницькій області. У поданому відзиві представник відповідача заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Приватним підприємством "УКРАГРОМІТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (покупець) укладено два договори поставки №980ЦР від 14.07.2020 року та №421-СФ/Ю від 23.07.2020 року. На виконання даних договорів поставки в період з 08.08.2023 року по 22.08.2023 року Приватне підприємство "УКРАГРОМІТ" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" м`ясну продукцію.

За результатами здійснення вищевказаної господарської операції, на виконання пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України Приватним підприємством "УКРАГРОМІТ" складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №667 від 14.08.2023 року /том 1 а.с. 33/, №668 від 14.08.2023 року /том 1 а.с. 36/, №669 від 14.08.2023 року /том 1 а.с. 39/, №670 від 14.08.2023 року /том 1 а.с. 45/ та №671 від 14.08.2023 року /том 1 а.с. 42/.

Однак, за результатами обробки отриманої інформації після направлення для реєстрації в ЄРПН податкових накладних податковим органом сформовано квитанції від 24.08.2023 року № /том 1 а.с. 35/, № /том 1 а.с. 38/, № /том 1 а.с. 41/, №/том 1 а.с. 44/ та № /том 1 а.с. 47/ про те, що документ збережено, але реєстрація зупинена у зв`язку з тим, що податкова накладна відповідає вимогам п. 1 "Критеріїв ризиковості здійснення операцій". Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в ПН/РК.

Надалі, Приватним підприємством "УКРАГРОМІТ" було надіслано до контролюючого органу додаткові пояснення з підтверджуючими документами щодо розблокування податкових накладних реєстрацію яких зупинено.

11.10.2023 року контролюючим органом направлено позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних /том 3 а.с. 32-46/.

У відповідь на такі повідомлення, позивачем було направлено повідомлення з додатковими поясненнями для розблокування податкових накладних №667 від 14.08.2023 року, №668 від 14.08.2023 року, №669 від 14.08.2023 року, №670 від 14.08.2023 року та №671 від 14.08.2023 року /том 3 а.с. 47-55/.

Рішеннями голови комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9740654/42648213 від 18.10.2023 року, №9740688/42648213 від 18.10.2023 року, №9740653/42648213 від 18.10.2023 року, №9740686/42648213 від 18.10.2023 року та №9740638/42648213 від 18.10.2023 року відмовлено у реєстрації податкових накладних №667 від 14.08.2023 року, №668 від 14.08.2023 року, №669 від 14.08.2023 року, №670 від 14.08.2023 року та №671 від 14.08.2023 року /том 3 а.с. 122-131/.

Підставою відмови в реєстрації податкових накладних стало ненадання/часткове надання платником податку додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.

Вважаючи, що рішення від 18.10.2023 року №9740654/42648213, №9740688/42648213, №9740653/42648213, №9740686/42648213 та №9740638/42648213 прийняті контролюючим органом безпідставно та всупереч діючому законодавству, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, відмовляючи в задоволенні стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції вказав, що до матеріалів справи представником позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про фактичну сплату позивачем гонорару адвоката, а тому за встановлених обставин щодо відсутності документального підтвердження витрат та наведеного правового врегулювання, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано належних та достатніх доказів в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в відмовленій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI).

Відповідно до ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частиною четвертою статті 143 КАС України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, як слідує з матеріалів справи, скарга у цій справі стосується відсутності у резолютивній частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року рішення щодо розподілу судових витрат.

Отже, за наслідком системного аналізу ст. 252 КАС України слідує, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Так, з мотивувальної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2024 року слідує, що судом було надано оцінку поданим доказам представника позивача щодо понесених витрат на правову допомогу, однак, як слідує із резолютивної частини зазначеного вище рішення питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні витрат на правову допомогу судом не вирішено.

З огляду на зазначене колегія судді зауважує, що якщо питання про розподіл судових витрат не вирішено в рішенні по суті справи, воно вирішується у порядку передбаченому статтею 252 КАС України: шляхом ухвалення додаткового рішення суду (щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення суду, або відмови у задоволенні такої заяви.

Однак, у цій справі позивач/представник позивача не зверталися до суду в порядку статті 252 КАС України, а резолютивна частина рішення не містить відмови в задоволенні заяви/клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглядати рішення в частині якій судом не прийнято рішення.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу та його представнику про можливість звернення до Вінницького окружного адміністративного суду в порядку статті 252 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Украгроміт" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.