Справа № 621/1042/24
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

621/1042/24
РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді Бібіка О.В.

за участю секретаря судового засідання Сосницької К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Зміїв адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві інспектора старшого лейтенанта поліції 1 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження департаменту патрульної поліції Скрипника Станіслава Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2024 р. до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві інспектора старшого лейтенанта поліції 1 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 , в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1672744 від 16.03.2024 р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.03.2024 року близько 13:30 год. керуючи автомобілем Lexus, державний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Велика Васильківська зупинився на обочині для того щоб забрати пасажира - свою дружину Ганну. Після того, як здійснив посадку, включив поворот і збирався рушити, в цей час до нього підійшов співробітник поліції і повідомив, що про порушення правил дорожнього руху. Сказав, що в нього є відеозапис, де автомобіль зупинився і простояв 1.5 хвилини на смузі для транспортних засобів загального користування. З цими твердженнями не погодився і пояснив, що здійснив посадку пасажира, що дорожня розмітка, яка вказує що це смуга для транспорту загального користування відсутня (вона стерта) і правилами не заборонено робити зупинку на смузі для висадки - посадки пасажирів. Однак, поліцейським було складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2024 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.05.2024 р. відкрито провадження у справі.

24.05.2024 р. надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 , в якому просиал у задоволенні позову відмовити, виходячи з того, що під час несення служби 16.03.2024 о 13 год. 07 хв., інспектором було виявлено транспортний засіб Lexus RХ 350 номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів по вул. Великій Васильківській в м. Києві. Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Позивачу було роз`яснено, що він порушив п. 17.1 ПДР та в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та попросив пред явити документи відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху. Водій не надав витребувані інспектором документи, а надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . Заслухавши усні пояснення позивача, в результаті розгляду справи було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1672744 від 16.03.2024 р. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн за наступних обставин: 16.03.2024 р. о 13 год 07 хв, по вул. Великій Васильківській в м. Київ водій керуючи автомобілем Lexus, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху (а.с. 5)

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як встановлено судом відповідачем 16.03.2024 року на підставі повноважень, наданих нормами КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122КУпАП.

Згідно частини 3 ст.122 КУпАП за вказаною нормою відповідальність передбачена за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» або 5.11 Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

При цьому, пунктом 17.2 ПДР України встановлено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Тобто, заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів дозволено під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини або для здійснення поворота праворуч з цієї смуги на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки. В інших випадках заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів заборонено.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Відповідачем до суду було надано як доказ відеодиск, з якого вбачається, що автомобіль Lexus, державний номер НОМЕР_1 , стояв на смузі руху громадського транспорту, яка позначена літерою А та обмежена широкою суцільною лінією дорожньої розмітки.

До даних правовідносин слід застосувати імперативні положення п. 17.1 Правил дорожнього руху, згідно якого на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" або 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі та п.п. 1.2 п. 34 Правил дорожнього руху, відповідно до якого (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини (крайова розмітка) автомобільних доріг та вулиць, межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів або велосипедної смуги.

Доводи позивача щодо можливості зупинки транспортного засобу для посадки та висадки пасажирів спростовуються фактичними обставинами та наданими відповідачем на їх обгрунутвання доказами, а саме, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де чітко видно, що автомобіль Lexus, державний номер НОМЕР_1 , стояв за декілька метрів перед переривчастою лінією. Ці ж обставини зафіксовано у на відеозапису, здійсненому позивачем та долученому до матеріалів провадження (а.с. 16).

Отже, не викликає сумніву та обставина, що водій ОСОБА_1 заїхав на смугу руху громадського транспорту через широку, суцільну білу лінію дорожньої розмітки, а відтак, положення п. 17.2 Правил дорожнього руху України застосуванню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ЕНА №1672744 від 16.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Ухвалюючи судове рішення суд керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 9, 77, 139, 205, 229, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Залишити без змін постанову інспектора страшого лейтенанта поліції 1 взводу 2 роти батальйону із забезпечення супроводження департаменту патрульної поліції у м. Київ Скрипника Станіслава Вікторовича по справі про адмінінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16 березня 2024 року серії ЕНА № 1672744, а позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.05.2024 р.

Суддя: