Справа № 520/2181/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

29 травня 2024 року №520/2181/24

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та відмови у виплаті ОСОБА_1 як працівнику освіти, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень розділу ХV Закону України №1058-VІ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003;

- скасувати рішення №20 від 02.10.2023 (вих.№40221/03-16), прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень розділу ХV Закону України №1058-VІ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 02.10.2023 №20 їй відмовлено у призначенні та виплаті одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з підстав відсутності права на грошову допомогу, а саме страховий стаж заявника недостатній для призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що під час виникнення спірних відносин, територіальне управління пенсійного фонду діяло в порядку, спосіб та у межах чинного законодавства України.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, надіслав на адресу суд відзив в якому просив відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого постановою КМУ від 23.11.20211 №1191, однією з умов виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є наявність страхового стажу для жінок - 30 років. Страховий стаж позивачки становить 23 роки 04 місяці 13 днів, що є недостатнім для призначення одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Таким чином, рішення від 29.09.2023 №20 прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 01.06.2023 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивачка 14.07.2023 звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву, відповідно до пп.2 п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розглянуто за принципом екстериторіальності - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 29.09.2023 №20 відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підставою відмови у спірному рішенні з посиланням на пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 зазначено, що при розгляді документів ОСОБА_1 зараховано до стажу всі періоди роботи на спеціальних посадах та становить 23 роки 4 місяці 13 днів, що є недостатнім для призначення грошової допомоги.

Позивач не погодилась із вказаним рішенням відповідача та звернулась до суду із зазначеним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п."е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок №1191), грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.

Згідно п.7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (для жінок 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, системний аналіз пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту 5 Порядку № 1191 свідчить, що отримання особою до виходу на пенсію за віком будь-якого виду пенсії, який передбачений відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, є перешкодою для призначення спірної грошової допомоги. При цьому законодавство не ставить право особи на допомогу в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до досягнення пенсійного віку.

За змістом вказаної норми отримання зазначеної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17 та від 27 листопада 2018 року у справі №328/1619/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до статті 1 Закону України "Про освіту" (в редакцій Закону №2145-VIII від 05.09.2017), а саме система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними. Структура освіти включає позашкільну освіту (ст.10 Закону України "Про освіту" №2145-VIII від 05.09.2017).

У відповідності до підпунктів 6, 21 пункту 1 статті 1 Закону України "Про освіту" заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей.

Згідно із статтею 10 Закону України "Про освіту", невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Суд звертає увагу, що згідно інформації з роздруківки "Централізованій системі призначення та виплати пенсій" (ППВП) страховий стаж ОСОБА_2 становить 35 років 02 місяці 05 дні.

Представник відповідача стверджує, що до спеціального стажу зараховано весь період роботи, однак, згідно відомостей ППВП ПФУ, період з 15.08.1985 по 21.08.1996 року (11 років 00 місяців 07 днів) до спеціального стажу не віднесений.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наданої позивачем трудової книжки судом не встановлено дефектів змісту чи нечіткість, виправлення записів.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 , виданої 15.11.1985 року, ОСОБА_1 в спірний період працювала на посадах, зокрема:

з 15.08.1985 по 16.12.1985 - вчителя хімії та біології Шейківської восьмирічної школи Борівського району;

з 16.12.1985 по 31.01.1986 - вихователь групи продовженого дня Борівської середньої школи;

з 01.02.1986 по 21.08.1996 - вчитель біології Борівської середньої школи №1.

Пунктом 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 визначено, що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: вчителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що в період, не зарахований відповідачем до спеціального стажу з 15.08.1985 по 21.08.1996 року (11 років 00 місяців 07 днів), позивачка працювала на посаді вихователя та вчителя в закладі освіти, який відповідно до чинного законодавства відноситься до системи повної загальної середньої освіти. Отже, відповідачем безпідставно не зараховано до спеціального трудового стажу роботи. Зазначений заклад та посада позивача відносяться до переліку, що надають можливості щодо врахування пільгового стажу.

Оскільки позивачка працювала на роботі, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та як встановлено судом має страховий стаж більше 30 років на такій посаді (враховуючи стаж зарахований пенсійним органом при призначенні пенсії за віком), до цього не отримувала будь-яку пенсію, суд дійшов до висновку, що при призначенні пенсії за віком, позивачка мала право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому відмова відповідача у виплаті такої грошової допомоги є протиправною, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київської області від 29.092023 №20 підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд для ефективного захисту порушених прав позивача приходить до висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Ки ївській області (як суб`єкт владних повноважень, який в силу Порядку №22-1 приймав рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення вказаної допомоги) призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволенню не підлягають, оскільки, в силу ст.5 КАС України не є належним способом відновлення порушеного права позивача.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків,61022, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул.Варшавська, буд.3Б, смт Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, ) про визнання дій, бездіяльності протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 29.09.2023 №20 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області () призначити і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул.Варшавська, буд.3Б, смт Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати і сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча сімдесят три) гривні 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 29 травня 2024 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО