Справа № 480/9638/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 р. Справа № 480/9638/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 18.12.23 по справі № 480/9638/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, (далі за текстом ГУ ПФУ в Сумській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі за текстом ГУ ПФУ у Львівській області, другий відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 13.07.2023 № 42 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправною та скасувати відповідь Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області від 23.08.2023 щодо відсутності права на призначення пенсії за вислугу років та відсутності необхідного стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до спеціального стажу період з 11.10.2017 по 21.06.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за призначенням, а саме з 05.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність відмови ГУ ПФУ у Львівській області у призначенні їй пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788ХІІ (далі Закон № 1788ХІІ) у редакції, чинній до внесення змін Законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213VIII (далі Закон № 213VIII), Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911VIII (далі Закон № 911VIII), оскільки на момент звернення за призначенням пенсії (05.07.2023) вона мала стаж роботи на посаді медичної сестри понад 25 років, що в силу вказаної норми, та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, дає їй право на призначення пенсії за вислугу років при дотриманні лише однієї умови наявність на дату звернення із заявою про призначення пенсії спеціального стажу роботи від 25 років. Застосування відповідачем до спірних відносин Закону № 1788ХІІ в редакції Закону № 213VIII та Закону № 911VIII з посиланням на відсутність у неї необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років, який станом на 10.10.2017 повинен дорівнювати 26 років 6 місяців, вважає безпідставним.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 480/9638/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.07.2023 № 42 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79000, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи на посаді медичної сестри з 11.10.2017 по 21.06.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.07.2023 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79000, ) суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Другий відповідач, не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосуванням норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 480/9638/23 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована твердженнями про те, що з моменту визнання неконституційними положень статті 55 Закону № 1788ХІІ зі змінами, внесеними Законами № 213VIII та № 911VIII, при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту е цієї статті необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін, втім, з урахуванням положень п. 2-1 та п. 16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років за пунктом е статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які станом на 11 жовтня 2017 року мають пільговий стаж не менше 26 років 6 місяців.

Вказав, що згідно доданих до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 документів, страховий стаж позивача становить 35 років 04 місяці 29 днів, а стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років (станом на 11.10.2017) становить 24 роки 07 місяців 28 днів при необхідних 26 років 06 місяців.

Отже, вважає, що позивачем при зверненні до другого відповідача не виконано вимогу щодо тривалості спеціального стажу роботи в сфері охорони здоров`я на визначену законодавством дату (11.10.2017), що зумовлює відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , а тому рішення від 13.07.2023 № 42 є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити апеляційну скаргу другого відповідача без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 480/9638/23 без змін.

В обґрунтування відзиву наполягала, що на момент звернення до ГУ ПФУ в Сумській області у неї було достатньо стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-XII, що підтверджується записами у трудовій книжці та не заперечується відповідачами, а відтак, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 480/9638/23 є законним та обґрунтованим, водночас апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню. В іншій частині, зміст відзиву на апеляційну скаргу дублює зміст позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач по досягненню 51 річного віку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 05.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.45).

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням від 13.07.2023 № 42 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 1788-XII, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Зазначене рішення мотивоване тим, що пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я за наявності станом на 01.04.2015 - не менше 25 років спеціального стажу, на 01.01.2016 - не менше 25 років 6 місяців та на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.

Страховий стаж позивача становить 35 років 4 місяці 29 днів.

Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 24 роки 07 місяців 28 днів, чого не достатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Листом від 23.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило позивача про те, що відповідно до п. е статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мали працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців;

з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років;

з 01.04.2017 по 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.

До досягнення віку 55 років право на пенсію за вислугу років мають вищезазначені працівники, народжені до 01.01.1971, та які набули необхідний пільговий стаж станом на вищезазначені дати.

Незалежно від віку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, вищезазначені працівники, які у період до 01.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах тривалістю станом на 01.04.2015 - не менше 25 років, а з 01.04.2015 - не менше 25 років 6 місяців.

Ті працівники, що набули пільговий стаж станом на 11.10.2017, за призначенням пенсії за вислугу років мають право звернутись після досягнення віку, передбаченого статтею 55 Закону № 1058-ІV.

Кінцевою датою, на яку визначається спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, є 11.10.2017.

За нормами статті 114 Закону № 1058-ІV пенсії за вислугу років призначаються та виплачуються при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію.

З урахуванням вищевикладених норм законодавства право на призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутнє, оскільки стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 24 роки 07 місяців 28 днів, що є меншим за необхідний 26 років 06 місяців (а.с.47).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи позивача на посаді медичної сестри з 11.10.2017 по 21.06.2023, а зараховано зазначений період до страхового стажу, тому, оскільки станом на дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років стаж роботи ОСОБА_1 на посаді медичної сестри складав понад 25 років, позивач мала достатній пільговий стаж для призначення пенсії за вислугу років.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України, суд вважав за доцільне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати другого відповідача, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2023 про призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років періоду роботи позивача на посаді медичної сестри з 11.10.2017 по 21.06.2023 та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.08.2023, суд першої інстанції виходив з того, що вказана відповідь не є рішенням у розумінні КАС України, не тягне жодних наслідків для позивача, а лише інформує про дії першого відповідача при розгляді звернення позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити призначення, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за призначенням, а саме з 05.07.2023, суд дійшов висновку, що прийняття такого рішення віднесено до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV ( далі по тексту Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно положень статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Проте, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01.04.2015 пункт "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У подальшому, згідно із Законом № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016 було внесено зміни, відповідно до якого пункт "е" вказаної статті має наступний зміст:

Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України № 213-VIII та № 911-VIII.

Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Крім того, на думку Конституційного Суду України, положення Закону № 1788-ХІІ щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Таким чином, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України № 213-VIII та № 911-VIII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначення позивачці пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом № 911-VIII.

Отже, з 04 червня 2019 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років незалежно від віку необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років на посадах зазначених у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 440/1286/20.

Так, колегія суддів зазначає, що посада сестри медичної, яку займала позивач, входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909.

Колегією суддів встановлено, що відмовляючи у задоволенні заяви про призначення позивачці пенсії, ГУ ПФУ в Львівській області послалося на недостатність у ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року спеціального стажу роботи 26 років 6 місяців, який дає право на призначення пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-ІV.

03 жовтня 2017 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11 жовтня 2017 року розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також, Законом № 2148-VІІІ були внесені зміни до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції:

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

З наведеного слідує, що з урахуванням положень п.2-1 та п.16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років відповідно до положень пункту е статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 440/1286/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с. 11-15) встановлено, що позивач з 01.08.1990 по 15.08.2008 працювала на посаді медичної сестри у 5-ій міській лікарні міста Суми.

З 15.08.2008 по 21.06.2023 позивач продовжувала працювати на посаді сестри медичної, а саме:

з 15.08.2008 по 11.06.2012 у Комунальному закладі Сумської обласної ради «Сумський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені ОСОБА_2 »;

з 01.09.2012 по 06.03.2019 у Державному ліцеї-інтернаті з посиленою військово- фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені ОСОБА_2 ;

з 06.03.2019 по 26.08.2022 у Державному ліцеї-інтернаті з посиленою військово- фізичною підготовкою "Кадетський корпус» імені І.Г.Харитоненка Державної прикордонної служби України.

Також позивач працювала з 15.08.2008 по 08.04.2020 сестрою медичною за сумісництвом у Комунальній установі "Сумська міська клінічна лікарня №5", а з 03.10.2022 по 21.06.2023 в Комунальній установі "Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №15 ім. Д. Турбіна" на посаді сестри медичної.

Вказані обставини також підтверджуються копіями довідок від 12.04.2016 № 47, від 21.06.2023, від 29.09.2022 №1/119, які наявні в матеріалах справи.

Отже, згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , станом на 11 жовтня 2017 року, спеціальний стаж ОСОБА_1 , як працівника охорони здоров`я, у розумінні пункту е статті 55 Закону № 1788-XII в редакції до 01.04.2015 становить 26 років 11 місяці 22 дні, тобто перевищує необхідні щонайменше 25 років станом на 11 жовтня 2017 року, однак другим відповідачем вказаних обставин не враховано та протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 13.07.2023 № 42 та про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з цим, дійшовши висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років станом на 05.07.2023, судом першої інстанції не застосовано до спірних відносин п. 2-1 та п. 16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, за якими пенсія за вислугу років відповідно до положень пункту е статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року та зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи на посаді медичної сестри з 11.10.2017 по 21.06.2023 та не враховано, що позивач, станом на 11.10.2017 вже мала необхідний спеціальний стаж та мала право на призначення пенсії за вислугу років.

За правилами статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Водночас, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, єдиним органом до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права, зокрема, на призначення пенсії за вислугу років є територіальний орган Пенсійного фонду до якого особа звернулася з відповідною заявою. При цьому, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим.

Проте, оскаржуване рішення від 13.07.2023 № 42 прийняте другим відповідачем без урахування висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 у справі № 2-р/2019, що свідчить про те, що ГУ ПФУ у Львівській області відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, не надало належної оцінки документам, доданим до заяви та не вмотивувало своє рішення належним чином. При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень наданих виключно орган Пенсійного фонду.

Таким чином, другий відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, з огляду на встановлені у справі обставини та норми права, що регулюють спірні правовідносини, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав є зобов`язання ГУПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону 1788-ХІІ з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги, що судом першої інстанції не було в достатній мірі з`ясовано фактичні обставини, зокрема стосовно того, що позивач, станом на 11.10.2017 вже мала необхідний спеціальний стаж та мала право на призначення пенсії за вислугу років, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 480/9638/23 підлягає зміні з підстав та мотивів задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 480/9638/23 - змінити з підстав та мотивів задоволення позовних вимог, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 480/9638/23 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова