Справа № 480/11297/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидорука А.І.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Стислий виклад позицій сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу, судді у відставці, посадового окладу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання на базі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно Законів України ''Про Державний бюджет України'' на 2021, 2022, 2023 роки, який застосовується для визначення посадового окладу судді 2102 грн такими, що не відповідають чинному законодавству;
- зобов`язати відповідача зробити позивачу перерахунок посадового окладу судді, працюючого на відповідній посаді згідно п. 1 ч. 3 та п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону України ''Про судоустрій та статус суддів'', з розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та надати довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу до відома та ГУ ПФУ в Сумській області для проведення перерахунку за період з січня 2021 по жовтень 2023 року.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є суддею у відставці та отримує довічне грошове утримання з січня 2011 року, яке виплачується ГУ ПФУ в Сумській області. У 2021-2023 роках грошове утримання позивача виплачується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021-2023 роках, то позивач у 2023 році звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати три довідки про суддівську винагороду судді, а саме для перерахунку грошового утримання позивача, з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів станом на 01.01.2021 (2270 грн), 01.01.2022 (2481 грн), 01.01.2023 (2684 грн). Відповідач на вказану заяву позивача видав довідку про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання позивача станом на 01.01.2023, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн. Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
23.06.2024 до суду надійшла заява позивача з поясненнями по суті спору.
20.10.2023 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
14.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзив мотивовано тим, що відповідач, як розпорядник коштів нижчого рівня, не має правових підстав для самостійного нарахування та визначення базового розміру посадового окладу судді у 2021 - 2023 роках поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, передбачених Законом № 1928-ІХ, та встановлених Законами України "Про Державний бюджет України на 2021 рік, "Про Державний бюджет України на 2022 рік, "Про Державний бюджет України на 2023 рік". Враховуючи те, що нормою ст.7 цих законів, яка є чинною і неконституційною не визнавалась, визначено розмір прожиткового мінімуму для обчислення суддівської винагороди у 2021-2023 роках у сумі 2102 грн, відповідач правомірно за заявою позивача видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення грошового утримання станом на 01.01.2023, з розрахунку прожиткового мімінуму у сумі 2102 грн.
Також, у вступній частині позовної заяви позивач зазначив третьою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Проте клопотання про залучення вказаної особи, а також обгрунтування необхідності залучення такої особи позивачем не надавалось. Тому вказане питання судом не вирішувалос. Не вирішувалось таке питення судом і з власної ініціативи.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач є суддею відставці Шосткинського міськрайонного суду Сумської області (а.с.8) та з січня 2011 року отримує в ГУ ПФУ в Сумській області щомісячне грошове утримання судді у відставці. Вказані обставини сторонами визнаються, а тому є такими, що встановлені судом.
У 2020 році відповідачем було видано позивачу довідку про суддівську винагороду станом на 01.01.2020, з урахуванням прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн (а.с.10).
У 2023 році позивач в електронній формі звернувся до відповідача через Шосткинський міськрайонний суд із заявою про виготовлення трьох довідок про розмір суддівської винагороди для обчислення грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумах 2270 грн, 2481 грн та 2684 грн. Вказані обставини сторонами визнаються позивачем у позові, а відповідачем у відзиві на позовну заяву у розділі ІІ. Стислий виклад обставин справи, а тому є такими, що встановлені судом.
На вказану заяву відповідач видав позивачу довідку № 04-2303/23 від 06.09.2023 про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2023, з урахуванням прожиткового мінімуму для розрахунку суддівської винагороди у сумі 2102 грн (а.с.9).
З метою встановлення вказаних обставин, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі витребовував у сторін копії заяви позивача про виготовлення оновлених довідок про розмір суддівської винагороди у 2021-2023 роках для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та відповідь відповідача на вказану заяву відповідача.
Проте сторони, зокрема відповідач, на вимогу суду не надали доказів, однак вищевказані обставини справи не заперечують. Відповідач зазначає, що позивач просив надати довідки довідки за 2021-2023 роки, проте зазначив, що надавав довідку за 2020 рік, а також надав довідку за 2023 рік. Стосовно видачі довідок за 2021 та 2022 роки, то взагалі не зазначив, чи видавались такі довідки.
Дані правовідносини виникли виключно між органом, уповноваженим складати довідки про розмір винагороди судді для перерахунку довічного грошового утримання та суддею у відставці.
Суд звертає увагу, предметом даного спору є видача довідок про суддівську винагороду для перерахунку довічного утримання судді станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумах 2270 грн, 2481 грн та 2684 грн, а підставою - невидача таких довідок відповідачем. Довідка про суддівську винагороду станом на 01.01.2024 не є предметом даного позову.
Висновки суду та їх мотиви.
Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до ч.ч. 3-5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктом 1 розділу IV Порядку, затвердженого Постановою правління ПФУ № 3-1 від 25.01.2008, передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч.4 ст.142 ЗУ«Про судоустрій і статус суддів», ч.2 ст.27 ЗУ «Про Коснтитуційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.
Статтею 4 Закону № 1402-VIII закріплено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з ч.1-2 ст.135 цього Закону суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Така винагорода складається з посадового окладу та доплат.
Пунктом 1 ч.3 цієї статті передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Статтею 7 ЗУ ''Про Державний бюджет України на 2021 рік'' ''Про Державний бюджет України на 2022 рік'' та ''Про Державний бюджет України на 2023 рік'' установлено, що прожитковий мінімум працездатних осіб з 01.01.2021 становить 2270 грн, з 01.01.2022 - 2481 грн, з 01.01.2023 - 2684 грн, а розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 становить 2102 грн.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402-VIII, й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин застосовуватися не можуть.
Відповідно до ст.1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Вказаною нормою Закону встановлено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких окремо визначається прожитковий мінімум, і судді не віднесені до жодної з таких груп.
Суд звертає увагу, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення суддів однією з демографічних груп населення для яких встановлюється окремо розмір прожиткового мінімуму не вносились.
Отже, оскільки спеціальним Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а грошове утримання судді у відставці розраховується із суддівської винагороди, і вказана гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до цього закону, суд дійшов висновку що позивач має право на виготовлення довідок про розмір суддівської винагороди у 2021-2023 роках для перерахунку довічного утримання, з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021- 2023 роках.
Враховуючи те, що позивач має право на грошове утримання судді у відставці з розрахунку суддівської винагороди, обчисленої у 2021-2023 роках, з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 у сумах 2270 грн, 2481 грн, 2684 грн, а відповідач за заявою позивача не надав таких довідок, що відповідачем не спростовано, то вказана бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України.
Тому позовні вимоги задовольняються судом частково у спосіб, визначений у резолютивній частині даного рішення, який є більш ефективним і належним способом для захисту прав позивача, а ніж той, що зазначений ним у позові.
Вимоги зобов`язати відповідача зробити позивачу перерахунок суддівської винагороди не задовольняються судом, оскільки у 2021 - 2023 роках позивач не працював суддею та не отримував суддівської винагороди, а отримував довічне грошове утримання.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, але даний спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд на підставі норми ч.8 ст.139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзаців 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області - відмовити.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 29.05.2024.

Суддя А.І. Сидорук