Справа № 520/12576/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року № 520/12576/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство охорони здоров`я України про скасування постанови та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство охорони здоров`я України, в якому просив суд:

- визнати протиправним закінчення виконавчого провадження №74491508 старшим державним виконавцем Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- скасувати постанову від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. (п`ятдесят тис. грн. 00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на думку позивача, підлягає скасуванню.

Відповідач, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Третя особа, Міністерство охорони здоров`я України, правом на подання пояснень по справі не скористалось.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/4577/19 зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України в особі Клініко-експертної комісії повторно розглянути питання якості надання ТОВ «Он Клінік Харків» медичної допомоги ОСОБА_1 з дотриманням вимог п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №69 від 05.02.2016 р.) та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за №1996/22308).

Вказане рішення суду набрало законної сили 25.03.2021 року.

Харківським окружним адміністративним судом складено виконавчий лист № 520/4577/19 про зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України в особі Клініко-експертної комісії повторно розглянути питання якості надання ТОВ «Он Клінік Харків» медичної допомоги ОСОБА_1 з дотриманням вимог п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №69 від 05.02.2016 р.) та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за №1996/22308).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №520/4577/19.

19.03.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 74491508. Зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

04.04.2024 року державним виконавцем направлено боржнику вимогу, якою зобов`язано останнього надати інформацію щодо виконання рішення суду.

Міністерство охорони здоров`я України листом від 08.04.2024 № 14-15/14686/2-24 повідомило відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що відповідно до наказу МОЗ від 26.03.2024 № 62-Адм «Про проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування» в порядок денний засідання клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України, яке відбулось 28.03.2024 було внесено питання щодо повторного розгляду справи стосовно якості надання медичної допомоги ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків», для проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за напрямком надання медичної допомоги для надання Експертного висновку. Вказано, що вирішено на виконання рішення, з метою повторного розгляду питання якості надання ТОВ «Он Клінік Харків» медичної допомоги ОСОБА_1 з дотриманням вимог п. 2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом МОЗ України від 05.02.2016 № 69) та п. 7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом МОЗ від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1996/22308) направити на повторний розгляд медичну документацію ОСОБА_1 експерту за напрямом «хірургія» ОСОБА_3 та розглянути зазначене питання на наступному засіданні клініко-експертної комісії МОЗ, що відбудеться після отримання експертного висновку експерта. Повідомлено, що відповідно до наказу МОЗ від 02.04.2024 № 65Адм «Про проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», засідання клініко-експертної комісії МОЗ із розгляду зазначеного питання відбудеться 11.04.2024. Зазначено, що складений за результатами проведення висновок клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за формою, наведеною у додатку до Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за №1996/22308, підписаний всіма членами клініко-експертної комісії МОЗ буде направлений ОСОБА_1 та поінформовано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

23.04.2024 року державним виконавцем направлено боржнику вимогу, якою зобов`язано останнього надати інформацію щодо виконання рішення суду.

Міністерством охорони здоров`я України подано заяву про закінчення виконавчого провадження від 01.05.2024 № 14-15/18259/2-24, в якій просило у зв`язку з фактичним виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 у справі № 520/4577/19, керуючись пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчити виконавче провадження від 19.03.2024 № 74491508 та винести відповідну постанову.

До вищевказаної заяви боржником додано висновок клініко-експертної оцінки складений за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України Міняйлу В.П. в умовах ТОВ «Он Клінік Харків» від 11.04.2024.

Відповідно до вказаного висновку надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ОН Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги, а саме Практичній інструкції «Клінічні практичні рекомендації щодо лікування геморою Американського товариства хірургів товстої кишки та прямої кишки», настанові «Бельгійські консенсусні рекомендації щодо лікування гемороїдальних захворювань» Практичній інструкції «Лікування геморою: рекомендації Італійського товариства колоректальної хірургії». Медичні працівники відповідали кваліфікаційним вимогам. Медична документація не повністю ведеться відповідно до вимог (з порушенням) наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за № 661/20974. Відсутній підпис пацієнта у медичній карті амбулаторного хворого №4/8299, шо не вплинуло на перебіг захворювання. Клініко-експертна оцінка якості проведена з урахуванням вимог пункту 2 розділу IV Положення про клініко- експертну комісію МОЗ, затвердженого наказом МОЗ від 05.02.2016 № 69 та пункту 7 Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ від 28.09.2012 № 752, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1996/22308.

02.05.2024 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ.

Згідно ст.1 вказаного Закону України, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою ст.18 зазначеного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VІІІ, приписами частин 1-3 якої передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою та четвертою статті 257 вказаного Кодексу визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 6 цього ж Кодексу, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

За змістом ст. 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (надалі - Конвенція) людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Так, передумовою виникнення спору між сторонами було зокрема звернення ОСОБА_1 зі скаргою від 26.04.2017 року до Міністерства охорони здоров`я України на висновок Клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії за профілем «хірургічна допомога» Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 05.04.2017.

У вищевказаній скарзі зазначено спірні питання та порушення, а саме:

1. Чи має право ТОВ «Он Клінік Харків» проводити забір проби для аналізу? Чи виконуються законодавчі та нормативні вимоги щодо зберігання та транспортування проб до лабораторії?

2. Чи правомірні дії лабораторії в оформленні результатів аналізу з різними діапазонами норми?

3. Чи законно проводити аналізи у не атестованій лабораторії (2015 рік), на вимірювальному обладнанні яке не пройшло державну повірку та лікувати людину за даними цих аналізів, а потім по цим аналізам ставити діагнози та лікувати людину?

4. Чи правомірні дії лікаря-уролога? Міг лікар брати до уваги в процесі лікування результати аналізу без підпису та печатки лабораторії, а вони відрізняються від офіційних версій результатів?

5. Чи вірно було встановлено діагноз «андрогенодефіцит» дефіцит тестостерону за даними одного аналізу та за даними лабораторії котра не має всіх необхідних дозволів (відсутність Свідоцтва про атестацію та метрологічних повірок вимірювальної техніки) та якщо вони знаходяться в діапазоні норми?

6. Чи мав право лікар-уролог ТОВ «Он Клінік Харків» проводити таку діагностику (пальцеве ректальне дослідження передміхурової залози) та лікування

(магнітотерапія, лікарський засіб «трентал») при наявності проктологічної хвороби (анальна тріщина та геморой)?

7. Ні чим не підтверджено, що у 2015 році вилікувано інфекційний простатит трихоманид (відсутні контрольні аналізи та не зафіксовано відсутність моїх скарг на стан мого здоров`я після лікування, не має мого підпису).

8. Фальсифікація виписки із медичної карти (проктологія). Виписку із медичної карти амбулаторного хворого (проктологія) навмисно сфальсифіковано та внесено завідомо неправдиву інформацію, в ній вказано, що було направленняу стаціонар 22.04.2012 та 17.08.2013, ніякого направленняв стаціонар не було, про це свідчить і інформаціяумедичній карти.

9. Невідповідність виписки із медичної карти (урологія) самій медичній карти. У виписці із медичної карти амбулаторного хворого ф.№027/о (урологія) від 17.08.2016 відсутній трихоманид та андрогенодефіцит, а в медичній карти він є.

10. Фальсифікація медичної карти (урологія), дві версії медичної карти з різними діагнозами, в одній є трихоманид та андрогенодефіцит, в іншій нема.

11. Невідповідність виписки із медичної карти (урологія) «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого» Наказ Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 №110.

12. Відсутній підпис на згоду діагностики та лікування (медична карта - урологія). Та відсутній підпис на договорі про надання платних медичних послуг.

13. Чи могло спровокувати лікування геморою латексним легуванням (2011 р.) появі анальної тріщини (2012 р.) яку складнення хвороби?

14. ТОВ «Он КлінікХарків» не виявляє хвороби 22.04.2012 тоді як 25.04.2012 Інститут здоров`я ставить діагноз гостра анальна тріщина та хронічний геморой (як факт підтвердження неефективного та неякісного лікування у 2011 році).

15.Чи вірно встановлено діагноз 17.08.2013 ТОВ «Он клінік Харків» - гостра анальна тріщина? Якщо гостра анальна тріщина вже була у 2012 році, 16.08.2013 Інститут здоров`я ставить діагноз «хронічна анальна тріщина та хронічний геморой», з цими ж діагнозами я і оперувався 15.02.2016.

16. Лікування урологічної хвороби 2015 році спровокувало загостренню проктологічноїхвороби.

17. Надання лікарських засобів ТОВ «Он КлінікХарків» без відповідної ліцензії.

18. Діяльність МЦ «Глорі» ФОП «Осадчий» без Свідоцтва про атестацію лабораторій та метрологічнихповірокстаномна 20.10.2015 (проведення дослідження).

19. На якій підставі бактеріологічні посіви на мікрофлору виконувалось у ТОВ

«Медичний центр «МТМ», а не у МЦ «Глорі» ФОП «Осадчий»? Відсутня згода (договір) на передачу біоматеріалу третій стороні (лабораторіям - МЦ «Глорі» ФОП «Осадчий» та ТОВ «Медичнийцентр «МТМ»). На якій підставі результати дослідження (на гонорею, мікоплазму, уреаплазму, трихоманаду) оформленіна бланках та за реквізитами ФОП «Осадчий» МЦ «Глорі»?

20. Оцінити результати УЗД передміхурової залози 19.10.2015 в ТОВ «Он Клінік Харків» до лікування, та 24.12.2015 в медичній лабораторії «Аналітика» після лікування. Чому після лікування розміри передміхурової залози не зменшились, а ще збільшились? Чи це не свідчить про запальний процес? Розміри передміхурової залози після лікування більше норми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/4577/19 зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України в особі Клініко-експертної комісії повторно розглянути питання якості надання ТОВ «Он Клінік Харків» медичної допомоги ОСОБА_1 з дотриманням вимог п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №69 від 05.02.2016 р.) та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за №1996/22308).

Суд у справі № 520/4577/19, що за своїм правовим характером та юридичним змістом висновок є підсумком вжиття суб`єктом права управлінських дій з приводу контролю за якістю надання медичної допомоги. Встановлено, що скаргою від 26.04.2017 року заявник оскаржив Клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії за профілем «хірургічна допомога» Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 05.04.2017 до Міністерства охорони здоров`я України. Зміст висновку від 19.02.2019 року не містить ані відповіді на жодне питання із скарги заявника, ані щонайменшого мотивування результатів клініко-експертної оцінки.

При цьому, висновок клініко-експертної оцінки від 11.04.2024 наданий боржником в рамках виконавчого провадження №74491508 не містить повної відповіді на питання, які зазначені позивачу у скарзі скаргою від 26.04.2017 адресованій Міністерству охорони здоров`я України.

Також, в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/4577/19 зазначено, що зміст висновку від 19.02.2019 року не враховує тієї обставини, що Клініко-експертна комісія Міністерства перевіряє якість наданої медичної допомоги виключно після складення відповідного висновку структурним підрозділом обласної державної адміністрації і незгоди громадянина із цим висновком, а вказане викликає обов`язковість підтвердження або спростування цього висновку органу охорони здоров`я нижчої ланки. Вказано, що жодної оцінки висновок Клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії за профілем «хірургічна допомога» Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 05.04.2017 Міністерством охорони здоров`я України надано не було, хоча це спотворює саму суть процедури оскарження. Суд прийшов до висновку, що Міністерством в особі Клініко-експертної комісії була порушена процедура розгляду скарги пацієнта на якість медичної допомоги, скарга не була розглянута за усіма складовими елементами перевірки, вжиті дії управлінського характеру не свідчать про повноту та об`єктивність перевірки, а завдання спростування сумнівів особи відносно висновку Клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії за профілем «хірургічна допомога» Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 05.04.2017 у процедурі оскарження залишилось невиконаним.

При цьому, у висновку клініко-експертної оцінки від 11.04.2024 наданий боржником в рамках виконавчого провадження №74491508 відсутня оцінка висновку Клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії за профілем «хірургічна допомога» Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 05.04.2017.

Відповідно до п.1, п.3, п.4 ч.4 ст.246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються: обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Таким чином, висновок клініко-експертної оцінки від 11.04.2024 наданий боржником в рамках виконавчого провадження №74491508 складено без врахування правових висновків суду у справі №520/4577/19.

За таких обставин, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/4577/19 залишається невиконаним.

Отже, станом на час прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідачем не досліджено належним чином питання фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у зв`язку з цим правових підстав для закінчення виконавчого провадження згідно ч.1 п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" не було.

Суд дійшов висновку, що постанову від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено за відсутності доказів, які би підтверджували факт виконання рішення суду.

При цьому, позивач просить суд визнати протиправним закінчення виконавчого провадження №74491508 старшим державним виконавцем Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що дії щодо закінчення виконавчого провадження №74491508 виразились у прийнятті постанови від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є скасування постанови від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Щодо позовних вимог в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі №804/7085/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку для виплати на користь позивача моральної шкоди не достатньо лише зазначення про наявність останьої, натомість реальне завдання такої шкоди має бути доведено.

Так, позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, у відповідній частині вимог, що розглядається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 287, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), третя особа Міністерство охорони здоров`я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7) про скасування постанови та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати постанову від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74491508 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.