Справа № 554/3610/24
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.05.2024Справа № 554/3610/24
Провадження № 2-а/554/68/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу, 4-ї роти, 1-го батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ткаченка Віктора Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 03.04.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 взводу, 4-ї роти, 1-го батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ткаченка Віктора Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1605954 від 07.03.2024 р., закрити справу за відсутності у діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 07.03.2024 року старшим лейтенантом поліції , інспектором 2 взводу,4-ї роти,1-го батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту національної поліції України Ткаченком В.А. відносно нього було складено постанову серії ЕНА №1605954, у якій зазначено, що ОСОБА_1 07.03.2024 р. о 11 год.53 хв. у м. Полтаві по вул. Шевченка,29 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.45.1 Пункт зупинки автобуса, а саме здійснив зупинку автомобіля в зоні дії дорожнього знаку, чим порушив п. 15.9б ПДР Порушення зупинок ближче 30 м від посадових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів. Позивач вказує, що з вказаною постановою не погоджується, так як вона не відповідає дійсності та винесена з порушенням чинного законодавства. ОСОБА_1 вказує, що не дотримано норм ст. 279 КУпАП, а саме йому не роз`яснено та не надано можливості скористатись правовою допомогою, не зважаючи на відповідне клопотання, чим порушено право на об`єктивний та справедливий розгляд справи. Крім того, інспектором не пред`явлено жодного доказу допущення позивачем порушення. ОСОБА_1 . Стверджує, що жодного правопорушення не вчиняв, за кермом транспортного засобу не перебував та правил дорожнього руху не порушував, відтак вважає, що складена відносно нього постанова є безпідставною та незаконною. Крім того, постанову було винесено на місці зупинки транспортного засобу, не зважаючи на його клопотання про відкладення розгляду справи та залучення до розгляду справи його захисника. ОСОБА_1 вважає, що фактичний розгляд справи у порядку передбаченому КУпАП не відбувався, також не роз`яснювались обставини справи, передбачені ст. ст. 268,279,280 КУпАП, а також відсутні докази вчинення ним правопорушення, що є безумовною підставою для скасування вище зазначеної постанови.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2024 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків, які позивачем усунуто в строк вказаний в ухвалі суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 квітня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 травня 2024 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 Волкову ДмитруВадимовичу у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

20 травня 2024 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшов відзив Управління патрульної поліції в Полтавській області на адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначено, що позивач 07.03.2024 р. о 11 год. 53 хв. в м. Полтаві, по вул. Шевченка,29, керував транспортним засобом Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса», а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 19.9 (е) ПДР України, відповідно до якого зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутно транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Щодо доказів вчинення вказаного правопорушення представник відповідача вказує, що в оскаржувані постанові зазначено посилання на відео з нагрудної камери № 473428 по факту виявлення правопорушення та по факту розгляду справи. Вказані відео містять інформацію щодо предмету доказування. В позовній заяві позивач зазначає, що він, начебто, він не перебував за кермом та ПДР не порушував. Представник відповідача зауважує, що позивач навмисно вказує неправдиві дані та намагається ввести суд в оману, з метою уникнення відповідальності, оскільки дане твердження позивача в повному обсязі спростовується матеріалами відео фіксації з нагрудної камери, а саме на відео 1.export-m60d9, о 11:40:34 водій говорить: «Я зупинився висадити людину». На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем надано належні та допустимі докази для доведення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. В свою чергу позивач до позовної заяви не додає жодних доказів, якими керувався при написанні позовної заяви та які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення. Представник відповідача вказує, що на місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відео фіксації з нагрудної камери. Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою, однак жодних дій на прибуття адвоката на місце розгляду справи не вчинив. Інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи. Крім того, санкції ч. 1 ст. 122 КпАП України не передбачають застосування адміністративного затримання особи. Таким чином, відсутність захисника при складенні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП , усі обов`язкові реквізити вказано , всі графи постанови чітко заповнені. У постанові чітко описано допущене порушення і є посилання на нормативно-правовий акт, яким передбачено відповідальність за вказане діяння, а саме ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача УПП в Полтавській області Грешнової А. про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу, 4-ї роти, 1-го батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ткаченка Віктора Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення без розгляду.

Судом на підставі ст.229 КАС України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.03.2024 року о 10.14 поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області рядовим поліції ОСОБА_2 ухвалено постанову серії ЕНА № 1605954 про те, що ОСОБА_3 08.01.2024 року о 11.53 годині по вул.Шевченка, 29 в м.Полтава ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.25.1 «Пункт зупинки автобуса», а саме здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку, чим порушив п.15.9.е. ПДР «Порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних ТЗ.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -ПДР).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Положеннями п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, до яких належать, зокрема, водії транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 15.9 «е» ПДР України зупинка транспортного засобу забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Пунктом 4.3 ГБН В.2.3-218-550:2010 основними елементами зупинок є:

зупинковий майданчик, який влаштовують на дорогах і на ділянках доріг у населеному пункті або зупинковий напівмайданчик, який допускається застосовувати за певних умов тільки в населеному пункті; посадковий майданчик; павільйон; відповідні дорожні знаки, огородження та розмітка.

Відповідно до розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки»: 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів. 5.45.2 «Кінець пункту зупинки автобуса». Знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки автобуса.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідні дорожні знаки є елементами саме зупинки маршрутного транспорту, як і посадковий майданчик.

За структурою норми, викладеної у пункті 15.9 «е» ПДР України, об`єктивна сторона порушення полягає в зупинці транспортного засобу ближче 30 м саме від посадкових майданчиків, а не зупинки маршрутного транспорту. Водночас, лише коли посадковий майданчик, як елемент зупинки, відсутній, то вказана відстань вимірюється від дорожнього знака зупинки.

Приписами ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг,порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу на те, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №1605954, представником відповідача надано суду відео з бодікамери 473428, з якого вбачається, що інспектором було здійснено заміри відстані від знаку 5.45.1 до зупинки транспортного засобу та повідомлено ОСОБА_1 що відстань складає 21 м., що не заперечував позивач та повідомив: « Зупинився на хвилинку , щоб висадити хлопця» . Зазначеним відеозаписом з бодікамери спростовуються доводи позивача про ненадання йому доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що за вчинення вказаного адміністративного правопорушення інспектором УПП правомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , а не складено протокол.

У відповідності із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 - 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Тобто, відеофіксація, яка міститься в матеріалах справи, містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач цей доказ не спростував, як вбачається з відео з нагрудної камери інспектора, під час спілкування з останнім, проти вчинення адміністративного правопорушення не заперечував.

Щодо доводів позивача у позові, що інспектор УПП порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз'яснював йому права та обов'язки , порушим права на скористання правовою допомогою, суд керується наступним.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.10 мотивуючої частини Постанови Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №753/4366/17 зазначається, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Крім того, з наданого відео запису вбачається, що інспектором УПП в Полтавській області було роз`яснено права ОСОБА_1 , інспектор декілька раз запитував позивача «Чи будете ви користуватись правовою допомогою», на що останній відповідав «Я забув телефон та просив відкласти розгляд справи». Під час спілкування з інспектором було відмовлено позивачу у відкладенні розгляду справи, а потім під час спілкування на чергове запитання інспектора про те, чи буде ОСОБА_1 користуватись допомогою юриста, останній відповів «Краще, щоб я просто поїхав».

Тобто, відеофіксація, яка міститься в матеріалах справи, містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1605954 від 07 березня 2024 року інспектор УПП діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач при подачі даного позову не надав до суду документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного суду України від 18 березня 2020 у справі № 543/775/17 «Чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідно відповідачем судового рішення. У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, за подання позовної заяви підлягає сплаті судовий збір, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб». Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вище викладене, із позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року становить 3028 грн.)

Керуючись : ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 121, 132, 139, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу, 4-ї роти, 1-го батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ткаченка Віктора Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕНА № 1605954 від 07 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , РНКППО НОМЕР_2 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області, місце знаходження, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Відповідач ОСОБА_4 , старший лейтенант поліції, інспектор 2 взводу, 4-ї роти, 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, місце знаходження, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Суддя Л.І.Савченко