Справа № 607/7157/24
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2024 Справа №607/7157/24 Провадження №2-а/607/188/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17.03.2024 поліцейським УПП в Тернопільській області Леськом І.І. винесена постанова серії ЕНА № 1681158, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач зазначив, що відповідно до змісту вказаної постанови йому інкримінується те, що 17.03.2024 о 15 год. 18 хв. на вул. С.Будного, 4А у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet», моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки обставини, які відображені у даній постанові, не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені належними доказами. Позивач зазначив, що жодного адміністративного правопорушення не вчиняв. Крім цього, жодних доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху не надано.

Також позивач зазначив, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності працівником поліції порушено його право на захист.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1681158 від 17.03.2024, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП.

29.03.2024 відкрите провадження у справі, призначене судове засідання на 08.04.2024, визначений відповідачам строк для подання відзиву.

08.04.2024 відповідач Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подав відзив, в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідач зазначив, що факт вчинення позивачем правопорушення зафіксований на відеозаписі з автомобільного реєстратора службового автомобіля патрульної поліції. На думку відповідача, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

08.04.2024 судовий розгляд справи не відбувався у зв`язку з зайнятістю головуючої судді Марциновської І.В. в іншому провадженні. Судове засідання призначене на 30.04.2024.

30.04.2024 судове засідання відкладене на 27.05.2024 за клопотанням представника відповідача.

У судове засідання 27.05.2024 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Матус Т.А., належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю.

У судове засідання 27.05.2024 уповноважений представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції та відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явились.

Указане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд установив, що 17.03.2024 поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1681158. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн.

У постанові зазначено, що 17.03.2024 о 15 год. 18 хв. на вул. С.Будного, 4А у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet», моделі «Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху.

Щодо позовних вимог до поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержанта поліції ОСОБА_2 суд зазначає таке.

Так, за визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить про те, що інспектор поліції виконує владні управлінські функції не у власних особистих інтересах, а діє від імені та на виконання функцій та завдань органів Національної поліції.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 642/5915/19.

Так само згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, належним відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_2 не є належним відповідачем у цій справі, а тому у позові в частині позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити.

Щодо обґрунтованості позовних вимог до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції суд зазначає таке.

Так, згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, полягає, у порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності працівником поліції порушено його право на захист.

Разом з тим такі доводи позивача спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції № 472553 (14 год. 56 хв., назва файлу «part_00000_export-srmnj»), з якого вбачається, що працівник патрульної поліції роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що бажає скористатись правовою допомогою, та поліцейський роз`яснив порядок реалізації такого права шляхом самостійного залучення ОСОБА_1 адвоката. Однак позивач таким правом не скористався та про неможливість залучення адвоката не вказував, клопотання про відкладення розгляду справи з метою звернення за правовою допомогою не заявляв.

За таких підстав суд вважає, що відповідач спростував доводи позивача, а позивач не довів належними та достатніми доказами, що під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою порушене право останнього на захист.

Крім цього, з відеозапису з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назва файлу «video_2024-03-19_12-06-55») вбачається рух керованого позивачем транспортного засобу. Однак з даного відеозапису неможливо беззаперечно встановити, чи мало місце керування транспортним засобу ОСОБА_1 , будучи непристебнутим ременем безпеки, оскільки даний відеозапис не відображає факт вчинення адміністративного правопорушення.

Так само з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 472553 (назва файлу «part_00000_export-srmnj») неможливо беззаперечно встановити, чи мало місце керування транспортним засобу ОСОБА_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки, оскільки такий факт не зафіксовано на указаному відеозаписі.

Суд зауважує, що з моменту зупинки керованого позивачем транспортного засобу до моменту, коли почався відеозапис з нагрудної камери працівника поліції № 472553 пройшов певний час, протягом якого позивач мав можливість відстебнути ремінь безпеки. При цьому поліцейський не зазначив одразу позивачу, що причиною зупинки транспортного засобу стало те, що позивач був не пристебнутий ременем безпеки. Натомість поліцейський запитав, чи був позивач пристебнутий ременем безпеки, що свідчить про необізнаність і самого поліцейського про такі обставини.

Указане позбавляє суд можливості достеменно встановити факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом марки «Chevrolet», моделі «Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи непристебнутим ременем безпеки.

Докази, які б беззаперечно підтверджували такий факт, суду не надані.

Указані обставини в сукупності не дають суду підстав дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

При цьому у силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що сама по собі постанова від 17.03.2024 без інших достатніх доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1681158 від 17.03.2024 є такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що суд дійшов переконання про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови через недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, то є усі правові підстави для закриття справи про це адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 484,48 грн, що підтверджується квитанцією № 6РН3-ММ0Т-Х65М-3СВВ від 27.03.2024.

Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 242,24 грн підлягає стягненню з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 242,24 грн слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 121, 245, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1681158 від 17.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

У позові в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 копійки.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 копійки покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Матус Тарас Анатолійович, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 702, м. Тернопіль.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце роботи: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська