Справа № 420/26302/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

-визнати бездіяльність керівництва військової частини НОМЕР_1 , а саме - не виконання вимог п. 1.3 розділу І та п. 1.35 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказ Міністерства оборони України 26.05.2014 № 333, (280), що спричинило припинення обліку особового складу та ухиляння у відновленні або складанні нових облікових документів на військовослужбовця, командира 3 роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 бригади ТрО Херсонської області - ОСОБА_2 протиправною;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 скласти (поновити) та видати на руки ОСОБА_1 належно завірені копії наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень щодо ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.12.2002 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні був зареєстрований шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

24.02.2022 року ОСОБА_2 добровільно звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_3 (РТЦК) і був мобілізований до лав ВСУ та направлений у військову частину НОМЕР_1 для проходження служби, де був призначений командиром роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 бригади ТрО Херсонської області (в/ч НОМЕР_1 )

25.02.2022 року, перебуваючи у школі - інтернаті по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 був представлений підлеглим як командир 3 роти 194 батальйону і у цей же день вийшов наказ про призначення на посади та видачу зброї. Військовослужбовці 3 роти у повному складі отримали зброю, відповідно запису системи виданої зброї та її номерів.

1 березня 2022 року 1 та 2 роти за наказом командира батальйону ОСОБА_3 були спрямовані на бойові позиції біля Херсонського ліцею Херсонської обласної ради та у «Бузковий парк» мікрорайону Шуменський у місті Херсон.

З рота під командуванням ОСОБА_2 отримала наказ зайняти позиції по захисту території розташування 194 батальйону, а в подальшому, за наказом командира батальйона, покинула межи території школи-інтернату, перейшовши на підпільне існування.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 загинув.

Після деокупації м. Херсону позивачка вирішила встановити факт загибелі свого чоловіка, як командира 3 роти НОМЕР_2 батальйону ТрО Херсонської області та визнання його учасником бойових дій.

ОСОБА_1 звернулася з відповідними запитами до Президента України, Голови Верховної Ради України, військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , якій підпорядковується військова частина НОМЕР_1 .

В/ч НОМЕР_4 була надана відповідь, відповідно до якої у військовій частині НОМЕР_5 , якій підпорядковується в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_2 військову службу не проходив, за обліками не значиться.

Позивачка вважає позицію командування в/ч НОМЕР_1 протиправною та такою, що веде до порушення прав ОСОБА_1 , а саме, незважаючи на докази проходження військової служби у складі 194 батальйону (в/ч НОМЕР_6 ) 124 бригади (в/ч НОМЕР_7 ) ТрО Херсонської області та участі у бойових діях, командування в/ч НОМЕР_1 порушує вимоги Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України 26.05.2014 № 333, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 03.10.2023 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою від 13.12.2023 року вирішено розгляд справи № 420/26302/23 проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання. Підготовче засідання призначено на 04.01.2024 року.

Вказаною ухвалою, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом з власної ініціативи залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРОПУ НОМЕР_8 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРОПУ НОМЕР_8 ) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали надати суду належним чином засвідчені копії відомостей на підтвердження обставин призову під час мобілізації ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), відомостей взяття на військовий облік ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , відомостей щодо направлення ОСОБА_2 для подальшого проходження військової служби та всіх наявних документів стосовно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Судове засідання, призначене на 04.01.2024 року, перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено на 15.01.2024 року.

Судове засідання призначене на 12.01.2024 року перенесено у зв`язку з перебуванням судді на навчанні та призначено на 15.01.2024 року.

В судовому засіданні, з урахуванням наданих третьою особою доказів, поставлено на обговорення питання щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_7 та витребування доказів у справі.

Ухвалою від 15.01.2024 року залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , Код ЄДРОПУ НОМЕР_9 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , Код ЄДРОПУ НОМЕР_9 ) протягом п`яти днів з дня вручення ухвали надати суду належним чином засвідчені копії відомостей на підтвердження обставин призову під час мобілізації ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), відомостей взяття на військовий облік ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_8 , відомостей щодо направлення ОСОБА_2 для подальшого проходження військової служби та всіх наявних документів стосовно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Ухвалою від 15.01.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, з урахуванням залучення до участі у справі третьої особи судове засідання відкладено на 12.02.2024 року.

Ухвалою від 12.02.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про відкладення судового засідання задоволено, відкладено судове засідання на 20.02.2024 року.

Ухвалою від 20.02.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про виклик та допит свідків задоволено. Вирішено викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою від 20.02.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2024 року.

В судовому засіданні 12.03.2024 року допитано в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В судовому засіданні 12.03.2024 року ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, судом визнано явку відповідача до суду обов`язковою.

Попереджено особу, явка якої визнана даною ухвалою обов`язковою, що у разі не виконання вимог ухвали без поважних причин або без повідомлення про причини не виконання, до неї може бути застосовано захід процесуального примусу, визначений ст. 148 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, ухвалою від 12.03.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішено викликати та допитати свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні, судове засідання відкладено на 20.03.2024 року.

До судового засідання, призначеного на 20.03.2024 року, позивач та відповідач не з`явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно.

Представником позивача в телефонному режимі повідомлено про відсутність можливості підключитися до відеоконференції, у зв`язку з нестабільною роботою електронного суду.

Ухвалою від 20.03.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 09.04.2024 року.

В судове засідання, призначене на 09.04.2024 року, свідок ОСОБА_6 не з`явився.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, а також взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В обґрунтування поданого клопотання, представником відповідача зазначено, що у відповідача відсутня можливість брати участь у розгляді справи, у зв`язку з перебуванням особового складу військової частини НОМЕР_1 в районах виконання бойових завдань, прийняттям безпосередньої участі у бойових діях, здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі їх здійснення.

Відповідачем також повідомлено суд про неможливість брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів і технологій, які мають забезпечувати належну якість зображення та звуку, відео та звукозапис, а також інформаційну безпеку відеоконференція з причин постійного переривання зв`язку.

Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 09.04.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, ухвалено направити на адресу ОК "Південь" повістку про виклик свідка ОСОБА_6 за місцем проходження служби для явки в судове засідання.

З метою необхідності повторного виклику свідка для допиту в судовому засіданні, ухвалою від 09.04.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 10.05.2024 року.

Відповідач та треті особи явку представників до судового засідання не забезпечили.

Свідок ОСОБА_6 до судового засідання також не з`явився.

Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення явки до судового засідання вказаного свідка для допиту щодо обставин справи.

Листом військової частини НОМЕР_5 (№ НОМЕР_10 від 19.04.2024 року) повідомлено суд, що свідок ОСОБА_6 не проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 . Крім того, повідомлено, що військовій частині невідома інформація про місце проходження служби та фактичне місцезнаходження ОСОБА_6 .

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження без виклику свідка, враховуючи неможливість забезпечення його явки, та відповідача, з урахуванням клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що судом вжито всі можливі заходи щодо забезпечення явки відповідача та свідка до суду, у зв`язку з об`єктивною неможливістю прибуття вказаних осіб до судового засідання, вказана справа розглянута за відсутності відповідача та свідка.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

31.10.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування правової позиці відповідачем зазначено, що 26 лютого 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 за мобілізацією було призвано до військової частини НОМЕР_1 певну кількість військовозобов`язаних, які ввійшли до складу 194 батальйону територіальної оборони. Після зазначених подій військовослужбовці отримали наказ командира розосередитися та самостійно здійснювати евакуацію з окупованого міста. При цьому всю наявну службову документацію було втрачено (знищено).

Зважаючи на вищезазначені події, що відбувалися на території м.Херсона на початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації, та враховуючи обставини, в яких опинились військовослужбовці батальйону, на теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 відсутні будь-які документи, складені до червня 2022 року.

Відповідач вважає помилковими посилання позивача на те, що факт проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 її чоловіком та участі його у бойових діях, встановлено під час досудового розслідування кримінальної справи за №0000167 від 03.03.2022 року, а саме те, що ОСОБА_2 з 24.02.2022 року був командиром роти у військовій частині НОМЕР_1 , а також підтверджується поясненнями підполковника у відставці ОСОБА_3 , який на той час був командиром батальйону і який стверджує, що ОСОБА_2 був призваний та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , виконував бойові накази та за наказом перейшов на підпільне положення, оскільки даний факт повинен встановлюватися у визначений законодавством спосіб і тільки після цього може бути підставою для прийняття військовою частиною певних рішень щодо можливого відновлення втрачених документів, які складалися стосовно військовослужбовця, що проходив військову службу.

Крім того, відповідач вважає посилання позивача на законодавство, яким передбачений порядок відновлення втрачених документів, є також безпідставним, оскільки, як зазначалося вище, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що такі документи взагалі існували, що виключає зобов`язання військової частини вживати заходи до їх відновлення.

Відповідач у відзиві також зазначає, що саме ІНФОРМАЦІЯ_3 (РТЦК) здійснював мобілізацію військовослужбовців до лав ЗСУ. При цьому підставою для прийняття військовою частиною певних рішень щодо відновлення втрачених документів, які складалися стосовно військовослужбовця, що проходив військову службу, є встановлення факту призову та проходження служби ОСОБА_2 у в/ч НОМЕР_1 .

Відповідач посилається на відсутність будь-якої інформації стосовно проходження ОСОБА_2 військової служби у в/ч НОМЕР_1 .

Крім того, військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що позивачка не зверталася безпосередньо до військової частини НОМЕР_1 з будь-якими заявами щодо проходження її чоловіком ОСОБА_2 військової служби в цій частині або з вимогою надати їй документи, необхідні для реалізації її прав. Зважаючи на зазначене можна дійти висновку про відсутність порушеного права позивача саме бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , до якої позивач звернулася до суду з даним позовом.

Таким чином, вимоги позивача стосовно визнання бездіяльності керівництва військової частини протиправною та зобов`язання військової частини скласти (поновити) і видати на руки належно завірені копії документів відносно військовослужбовця ОСОБА_2 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтвердженні належними доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

08.11.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Позивач зазначає, що твердження відповідача, що остання не зверталася безпосередньо до військової частини НОМЕР_1 з будь-якими заявами щодо проходження її чоловіком ОСОБА_2 військової служби в цій частині або з вимогою надати їй документи не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 неодноразово зверталась до керівництва в/ч НОМЕР_1 для отримання таких документів, була на особистому проймі у керівництва військової частини. Підтвердженням останнього звернення є квитанції Укрпошти від 26.10.2023 року про відправку чергового запиту. Попередні підтверджуючі документи не збереглися.

Крім того, позивач зазначає, що іншим 26 військовослужбовцям військова частина НОМЕР_1 відновила документи у повному обсязі.

Представник позивача зазначає, що єдиною відмінністю вказаних військовослужбовців від ОСОБА_2 є те, що останні до 24.02.2022 року уклали контракт з ЗСУ на проходження служби, а ОСОБА_2 призваний у вч НОМЕР_1 по мобілізації.

При цьому представником позивача зазначено, що ОСОБА_2 не був ані призовником, ані військовозобов`язаним, ані резервістом, а проходив службу та був військовослужбовцем вч НОМЕР_1 , що свідчить по наявність підстав для відновлення відповідачем документів.

Треті особи які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача пояснень щодо позову або відзиву до суду не надали.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, допитавши свідків, суд

ВСТАНОВИВ:

14.12.2002 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні зареєстрований шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_11 від 18.08.2008 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12 від 13.09.2022 року, виданого Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки про причину смерті від 10.06.2022 року (до форми №106/о №626) причина смерті ОСОБА_2 не встановлена.

ОСОБА_1 звернулася до військової частини НОМЕР_4 із заявою щодо підтвердження факту проходження військової служби ОСОБА_2

Військова частина НОМЕР_4 листом №1528/14/1363 від 24.04.2023 року повідомила ОСОБА_1 , що згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_5 , якій підпорядкована військова частина НОМЕР_5 , ОСОБА_2 військову службу в військовій частині НОМЕР_5 та підпорядкованих їй військових частинах, зокрема, у військовій частині НОМЕР_1 , не проходив, за обліками не значиться.

ОСОБА_1 звернулася до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Служби Безпеки України зі зверненням стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 .

Листом Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Служби Безпеки України №33/8-Л-3727В від 12.12.2022 року, повідомлено ОСОБА_1 , що за наявними даними в Об`єднаному центрі військовослужбовця ОСОБА_2 було затримано 27.03.2022 року збройним формуванням рф в м. Херсон. Підтверджуюча інформація від російської федерації про утримання ОСОБА_2 у полоні не надходила.

Крім того вказаним листом повідомлено, що документальне підтвердження фактів, подій, або визначення статусу особи (військовополонений, особа незаконно позбавлена волі, заручник, інше) нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність об`єднаного центру не передбачено.

Постановою слідчого управління ГУНП України в Херсонській області від 04.04.2023 року залучено в якості потерпілого у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 03.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відносно потерпілої ОСОБА_1 , яка є близьким родичем дружиною ОСОБА_2 , учасника ТРО м. Херсон, з 24.02.2022, командира роти 124 бригади 124 батальйону, якого 27.03.2022 було затримано військовослужбовцями ров та нзф та якого утримували на території ГУНП в Херсонській області, тіло якого 22.05.2022 року було виявлено в р. Дніпро, було вчинено дане кримінальне правопорушення та якій кримінальним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну та майнову шкоду.

Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом №1419 від 14.11.2023 року, в якому просив вч НОМЕР_1 направити йому належним чином завірені копії наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень щодо ОСОБА_2 .

Військова частина НОМЕР_1 листом №5708 від 16.11.2023 року повідомила представника позивача, що у військовій частині НОМЕР_1 відсутні будь-які відомості щодо проходження військової служби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді командира 3 роти військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, вч НОМЕР_1 не може надати запитувані документи, що підтверджують проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з їх відсутністю.

На виконання вимог ухвали від 13.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 листом №1006/1409/1/6736 від 21.11.2023 року повідомив, що ОСОБА_2 , 1974 р.н. у ІНФОРМАЦІЯ_10 на обліку перебував до початку збройного вторгнення російських загарбників, але тривалий час до ІНФОРМАЦІЯ_11 не з`являвся, на військовому обліку не поновлювався, особисті дані не уточнював.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_2 на військову службу не призивався.

На виконання вимог ухвали від 13.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 листом №10/6786 від 21.12.2024 року повідомлено, що згідно інформації Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутній на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Не погоджуючись з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не складання (поновлення) та видачі ОСОБА_1 належно завірених копій наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень щодо ОСОБА_2 , позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Відповідно до статті 2 цього Закону, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 3 Закону № 2232-XII зміст мобілізації становить переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» 6 грудня 1991 року № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Закону № 2232-XII військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст. 1 2. ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався і діє до цього часу. Також, Указом постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року і по теперішній час в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", статтею 22 якого визначено такий обов`язок громадян як з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Отже, під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів (військовозобов`язані Служби безпеки України - керівників органів, де вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту)). Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин у строки, визначені командирами військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Позивачем зазначено, що ОСОБА_2 був призваний до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з мобілізацією та проходив військову службу на посаді командира 3 роти військової частини НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи, судом з листа ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановлено, що ОСОБА_2 , 1974 р.н. у ІНФОРМАЦІЯ_10 на обліку перебував до початку збройного вторгнення російських загарбників, але тривалий час до ІНФОРМАЦІЯ_11 не з`являвся, на військовому обліку не поновлювався, особисті дані не уточнював.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_2 на військову службу не призивався.

Позивачем будь-яких доказів на підтвердження знаходження ОСОБА_2 на військовому обліку під час розгляду справи не надано та судом не встановлено.

Суд вважає, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, не вбачається факту призову ОСОБА_2 на військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з мобілізацією або прийняття в добровільному порядку (за контрактом) на військову службу.

Відповідно до частини 7, 13 статті 6 Закону, порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі Положення).

Відповідно до п. 1 Положення, дане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу не призивався.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що накази по особовому складу право на видання яких надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин щодо призначення ОСОБА_2 на посаду командира 3 роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог п. 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не видавалися.

Позивачем неодноразово зазначалося, що ОСОБА_2 добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_12 та займав посаду командира 3 роти 194 батальйону ТрО Херсонської області.

В матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена копія заяви ОСОБА_3 від 22.09.2023 року відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_3 04.03.2020 року був призначений командиром військової частини НОМЕР_1 . З початку збройної агресії Російської Федерації, тобто з 24 лютого 22 року в його батальйон були призвані і проходили віськову службу мешканці Херсона та Херсонської області, зокрема ОСОБА_2 на посаді командира 3 роти в/ч НОМЕР_1 .

01.03.2022 року за наказом ОСОБА_3 його підлеглим був виданий наказ зайняти кругову оборону по захисту будівлі та прилеглої школи-інтернату за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час розташовувався особовий склад військової частини НОМЕР_5 .

У подальшому ОСОБА_2 за наказом командира в/ч НОМЕР_5 (в якій в підпорядкуванні знаходиться в/ч НОМЕР_1 ) перейшов на підпільне положення. З того моменту, разом зі своїм заступником ОСОБА_7 збирав та передавав інформацію по пересуванню особового складу та техніки російських окупаційних військ. Збирав зброю та боєприпаси, отримані підлеглими, які зберігав у подвалі свого дому.

В судовому засіданні ОСОБА_3 дав аналогічні пояснення.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили перебування ОСОБА_2 на посаді командира 3 роти 194 батальйону ТрО Херсонської області

Правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони визначаються Законом України «Про основи національного спротиву».

Відповідно до ч. 1 вказаного Закону визначено, що:

1) доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України;

2) добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони;

8) національний спротив - комплекс заходів, які організовуються та здійснюються з метою сприяння обороні України шляхом максимально широкого залучення громадян України до дій, спрямованих на забезпечення воєнної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності держави, стримування і відсіч агресії та завдання противнику неприйнятних втрат, з огляду на які він буде змушений припинити збройну агресію проти України;

9) органи управління силами і засобами, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони, - Генеральний штаб Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_13 , регіональні органи військового управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України, органи управління інших складових сил безпеки та сил оборони, у підпорядкуванні яких перебувають сили і засоби, що сплановані та/або залучаються до виконання завдань територіальної оборони, штаби зон (районів) територіальної оборони.

Статтею 8 вказаного закону визначено, що військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України утворюються та функціонують:

1) у кожній зоні територіальної оборони та додатково в кожному місті, чисельність населення якого перевищує 900 тисяч мешканців, як бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України;

2) у кожному районі територіальної оборони та додатково в кожному адміністративному центрі області як батальйони Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

У зонах територіальної оборони, чисельність населення яких перевищує 2400000 мешканців, можуть утворюватися та функціонувати додаткові військові частини (підрозділи) Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Для розміщення військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України в межах відповідних адміністративно-територіальних одиниць використовується інфраструктура (фонди) Збройних Сил України, а також інфраструктура (фонди) складових сил безпеки та сил оборони, органів місцевого самоврядування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ч. 2 ст. 8 Закону Україну «Про основи національного спротиву» визначає, що діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом.

Відповідно до ст. 9 Закону Україну «Про основи національного спротиву» визначено, що громадяни України зараховуються до складу військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Комплектування добровольчих формувань територіальних громад здійснюється на добровільній основі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих формувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення свідків, судом не заперечується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був учасником ТРО м. Херсон та з 24.02.2022 року командиром 194 батальйону ТрО Херсонської області.

Проте, суд вважає, що ОСОБА_2 самостійно вступив до добровольчого формування територіальної громади та не набув статусу військовослужбовця відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є бездіяльність відповідача щодо не виконання вимог п. 1.3 розділу І та п. 1.35 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказ Міністерства оборони України 26.05.2014 № 333, (280), що спричинило припинення обліку особового складу та ухиляння у відновленні або складанні нових облікових документів на військовослужбовця, командира 3 роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 бригади ТрО Херсонської області відносно ОСОБА_2 .

Наказом Міністерства оборони України №333 від 26.05.2014 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за №611/25388, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України (далі - Інструкція №333), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1.1. ч. 1 розділу І вказаної інструкції ця інструкція визначає організацію і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах; завдання і види обліку, призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; порядок персонального обліку безповоротних втрат особового складу в особливий період; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікових документів.

Згідно з п. 1.4 1.4. . 1 розділу І вказаної інструкції облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів по установі і організації (вищому військовому навчальному закладу та військовому навчальному підрозділу вищого навчального закладу, військовій частині, з`єднанню, органу військового управління), наказів по особовому складу та інших документів, передбачених цією Інструкцією. Відповідно до цілей і завдань облік особового складу поділяється на персональний, штатно-посадовий та статистичний.

Персональний облік ведеться стосовно кожного військовослужбовця і працівника окремо і призначений для всебічного вивчення їхніх ділових, моральних та інших якостей, необхідних при визначенні порядку переміщення і використання. Він повинен відображати точні біографічні дані, проходження військової служби, трудову діяльність та інші відомості, які об`єктивно характеризують військовослужбовця і працівника.

Так, відповідно до пункту 11.1 Інструкції № 333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 11.2 Інструкції № 333 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, зокрема, призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності, військового звання за штатом), переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.

З наведеного слідує, що наказом по особовому складу оформлюються зміни в службовому становищі військовослужбовця у разі зарахування його в розпорядження.

Розділом ІІІ Інструкції №333 передбачена організація та ведення обліку особового складу в особливий період.

Згідно з пунктом 1.16 глави 1 розділу III Інструкції №333 загиблі та померлі офіцери, особи рядового, сержантського і старшинського складу виключаються зі списків особового складу Збройних Сил наказами по особовому складу в порядку, установленому в пункті 11.3 цієї глави.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу III Інструкції №333 передбачено, що особовий склад, який безповоротно вибув із Збройних Сил унаслідок загибелі (смерті) та з інших причин, становить безповоротні втрати особового складу. Вони розподіляються на бойові та інших загиблих (померлих).

До бойових безповоротних втрат належать особи, які:

- загинули під час виконання бойових завдань;

- загинули від застосування противником зброї масового ураження й інших видів зброї;

- померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва, хвороби та з інших причин під час бойової обстановки, перебування в полоні (у заручниках) або інтернування незалежно від місця смерті;

- загинули внаслідок подій і нещасних випадків, пов`язаних із виконанням завдань командування, під час виконання бойових завдань (аварії літаків, автомашин та іншої бойової техніки, аварії (катастрофи) на залізниці, вибухи мін, виконання рятувальних робіт тощо).

До інших загиблих (померлих) належать особи, які:

- померли від захворювання та з інших причин, не пов`язаних з участю в бойових діях;

- покінчили життя самогубством;

- загинули (померли) від необережного поводження зі зброєю, через порушення заходів безпеки, внаслідок позастатутних взаємовідносин, в аваріях, катастрофах та інших випадках, не пов`язаних із виконанням завдань командування та бойових завдань.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.5 глави 3 розділу III Інструкції №333 у штабах військових частин, в управліннях з`єднань кораблів і суден забезпечення, в яких облік особового складу ведеться в порядку, установленому для штабу військової частини, персональний облік безповоротних втрат особового складу в особливий період ведеться за іменними списками безповоротних втрат особового складу.

Іменні списки безповоротних втрат особового складу складаються на підставі наказів по стройовій частині окремо за кожною категорією особового складу в алфавітному порядку в трьох примірниках із розподілом на бойові та інших загиблих (померлих). Іменні списки звіряються з даними статистичного обліку втрат і подаються до вищого кадрового органу у двох примірниках. Треті примірники іменних списків підшиваються до справи обліку безповоротних втрат військової частини.

У районному (об`єднаному, міському) військовому комісаріаті персонально обліковуються військовослужбовці, які загинули (померли), зникли безвісти, яких визнано відповідним рішенням суду безвісно відсутніми чи оголошено померлими, а також ті, що потрапили в полон, захоплені в заручники або інтерновані, які призивалися (приймалися) на військову службу цим військовим комісаріатом, а також військовослужбовці, які загинули (померли), зникли безвісти, ті, що потрапили в полон, захоплені в заручники, сім`ї яких проживають на території цього району. Облік ведеться на підставі отриманих від військових частин і закладів охорони здоров`я Сповіщень і Повідомлень (додаток 63) від військових комісаріатів.

Для ведення довідкової роботи за запитами (листами) і контролю вручення Сповіщення сім`ї сім`ям військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти, потрапили в полон, захоплені в заручники або інтерновані, у військовому комісаріаті ведеться Алфавітна книга обліку безповоротних втрат військовослужбовців і призначення пенсій їхнім сім`ям (додаток 64) окремо за кожною категорією особового складу.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2, 5.4, 5.5 глави 5 розділу ІІІ Інструкції №333 протягом доби після отримання підтвердженої відповідними донесеннями достовірної інформації про загибель (смерть), зникнення безвісти, потрапляння у полон, захоплення в заручники або інтернування на кожного військовослужбовця (працівника) військової частини, який загинув (помер), зник безвісти, потрапив у полон, захоплений у заручники, інтернований у нейтральній державі, складається та надсилається до районного (об`єднаного, міського) військового комісаріату за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) Сповіщення. Надсилати Сповіщення безпосередньо сім`ям загиблих (померлих), зниклих безвісти, полонених, захоплених у заручники, інтернованих або їхнім близьким родичам категорично забороняється.

Районний (об`єднаний, міський) військовий комісаріат на підставі одержаних від військових частин Сповіщень зобов`язаний не пізніше семи днів після їх отримання вручити сім`ям (близьким родичам) загиблих (померлих), зниклих безвісти, полонених, захоплених у заручники або інтернованих військовослужбовців (працівників) Сповіщення сім`ї.

Якщо одержане військовим комісаріатом Сповіщення викликає сумніви у його достовірності, військовий комісар зобов`язаний вжити заходів для повного уточнення всіх даних отриманого Сповіщення і лише після підтвердження його достовірності виписати і вручити сім`ї (близьким родичам) загиблого (померлого), зниклого безвісти, полоненого, захопленого в заручники або інтернованого Сповіщення сім`ї. У разі підтвердження недостовірності Сповіщення воно негайно направляється до кадрового органу Генерального штабу. Одночасно про це повідомляється командиру військової частини, начальнику штабу з`єднання або керівнику закладу охорони здоров`я, від якого надійшло Сповіщення.

У разі надходження до військового комісаріату будь-яких змін до раніше одержаного Сповіщення військовий комісар зобов`язаний внести ці зміни до облікових документів військового комісаріату, повідомити про це сім`ю (близьких родичів) загиблого (померлого), зниклого безвісти, полоненого, захопленого в заручники або інтернованого, а якщо ці зміни впливають на виплату пенсії або одержання встановлених пільг, одночасно повідомити про це відповідні органи.

Отримані військовим комісаріатом із військових частин, з`єднань, закладів охорони здоров`я Сповіщення та інші документи, які підтверджують загибель (смерть), зникнення безвісти, потрапляння у полон, захоплення в заручники або інтернування військовослужбовця (працівника), підшиваються до справи.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період» Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі - Інструкція № 280) військовослужбовці військової служб за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів від мобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення. Наказ по стройовій частині розробляється на всі військові частини, що формуються та мають самостійний штат.

Ці накази є підставою для визначення посадового становища військовослужбовцям, запису відповідних відомостей до облікових документів, видачі документів, що посвідчують особу військовослужбовця офіцерам військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

За пунктом 19 розділу XII Інструкції №280, особовий склад, який вибув із військових частин, виключається із списків особового складу військових частин у строки, установлені пунктом 15 розділу II цієї Інструкції.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був учасником ТРО м. Херсон та з 24.02.2022 року командиром 194 батальйону ТрО Херсонської області.

Проте під час розгляду справи позивачем не надані докази та судом не встановлено факту призову ОСОБА_2 на військову службу, відсутні будь-які накази по особовому складу, накази по стройовій частині, якими визначено службове становище останнього саме як військовослужбовця.

Аналізуючи норми вказаних інструкцій, суд дійшов висновку, що положення вказаних інструкцій визначають організацію і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України, в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах, проте не поширюють свою дію на питання обліку осіб у добровольчих формуваннях (в даному випадку перебування позивача у складі ТРО).

Отже, суд вважає, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 не набув статусу військовослужбовця відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не складання (поновлення) та видачі ОСОБА_1 належно завірених копій наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень щодо ОСОБА_2 .

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволені позовних вимог судом відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності керівництва військової частини НОМЕР_1 , а саме - не виконання вимог п. 1.3 розділу І та п. 1.35 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказ Міністерства оборони України 26.05.2014 № 333, (280), що спричинило припинення обліку особового складу та ухиляння у відновленні або складанні нових облікових документів на військовослужбовця, командира 3 роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 бригади ТрО Херсонської області - ОСОБА_2 ; зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 скласти (поновити) та видати на руки ОСОБА_1 належно завірені копії наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень щодо ОСОБА_2 відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк

.