Справа № 160/11385/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,
Позивач через систему "Електронний суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу на АТ "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" в розмірі 5 100 грн., прийняту головним державним виконавцем Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Горняк Оксаною Олександрівною від 15.04.2024 року, виконавче провадження № 72002310.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року у справі №213/1297/21 визнано незаконними дії АТ "Криворіжгаз" щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу відповідно до показань загальнобудинкового прибору обліку газу для ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 та зобов`язано АТ "Криворіжгаз" здійснити їй перерахунок плати за газ з квітня 2017 року відповідно до встановлених КМУ норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. На виконання вказаного рішення 06.06.2023 року АТ "Криворіжгаз" здійснено споживачу ОСОБА_1 перерахунок плати за газ з квітня 2017 року відповідно до встановлених КМУ норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
05.07.2023 року АТ "Криворіжгаз" звернулося до Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про закриття виконавчого провадження №72002310 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". До заяви було додано розрахунок фактично розподіленого природного газу, за адресою: вул.Подлєпи, 40/23 м.Кривий Ріг, відповідно до якого 06.06.2023 року виконано перерозподіл обсягів спожитого газу за загальнобудинковим вузлом обліку газу у період з 01.04.2017 року по 28.02.2023 року в обсязі 6,25 куб.м. Проте, подана заява залишилася без відповіді. 09.08.2023 року на адресу АТ "Криворіжгаз" надійшов лист відповідача, відповідно до якого державним виконавцем 08.08.2023 року направлено вимогу стягувачу про надання інформації, щодо виконання виконавчого документу боржником. 23.04.2024 року на адресу АТ "Криворіжгаз" надійшла постанова Саксаганського ВДВС про накладення штрафу від 15.04.2024 року, якою встановлено, що боржником не надано доказів виконання рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року по справі №213/1297/21, що підтверджують виконання рішення суду в повному обсязі, та накладено на АТ "Криворіжгаз" штраф на користь держави в розмірі 5 100 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ст.287 КАС України. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати до суду завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 72002310.
Відповідачу позов з додатками та зазначена ухвала суду доставлені до його електронного кабінету 07.05.2024 року, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року у справі №213/1297/21, яке набрало законної сили 15.02.2023 року було, зокрема, визнано незаконними дії АТ "Криворіжгаз" щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу відповідно до показань загальнобудинкового прибору обліку газу для ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 та зобов`язано АТ "Криворіжгаз" здійснити перерахунок плати за газ з квітня 2017 року відповідно до встановлених Кабінетом міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.06.2023 р. відкрито виконавче провадження №72002310 про визнання незаконними дії АТ "Криворіжгаз" щодо нарахування об`ємів спожитого природного газу відповідно до показань загальнобудинкового прибору обліку газу відповідно до показань загальнобудинкового прибору обліку газу та зобов`язано АТ "Криворіжгаз" здійснити користувачам перерахунок плати за газ з квітня 2017 року відповідно до встановлених Кабінетом міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
Вказана постанова була отримана позивачем 25.07.2023 року.
04.07.2023 року позивач звернувся із заявою до Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просив закрити виконавче провадження №72002310 щодо виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року у справі №213/1297/21 та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження.
У заяві позивач повідомляв відповідача, що 06.06.2023 року АТ "Криворіжгаз" здійснено споживачу ОСОБА_1 (вул.Подлєпи, 40) перерахунок плати за газ з квітня 2017 року відповідно до встановлених КМУ норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, а отже рішення було виконане до відкриття виконавчого провадження. Додатком до заяви надано розрахунок фактично розподіленого об`єму природнього газу. Подана заява зареєстрована відповідачем 05.07.2023 року.
08.08.2023 року державним виконавцем направлено позивачу вимогу про надання інформації щодо виконання виконавчого документу боржником, та отримана останнім 09.08.2023 року.
15.04.2024 року головним державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено акт про ненадання доказів виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року у справі №213/1297/21 в повному обсязі.
Постановою головного державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі від 15.04.2024 року, керуючись положеннями ст.ст.63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", за не надання доказів виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року у справі №213/1297/21, що підтверджують виконання рішення в повному обсязі, накладено на АТ "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" штраф на користь держави в розмірі 5 100 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 5 Закону 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно із частинами першої, другої статті 63 Закону 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини першої статті 75 Закону 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, підставою для застосування штрафу є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.
При цьому, поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Відповідно до усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Відповідно до положень статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.
Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову з підстав невиконання судового рішення.
Так, 04.07.2023 року позивач звертався із заявою до Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яка зареєстрована відповідачем 05.07.2023 року, в якій просив закрити виконавче провадження №72002310 щодо виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2022 року у справі №213/1297/21, оскільки рішення суду було виконане до відкриття виконавчого провадження. Додатком до заяви було надано розрахунок фактично розподіленого об`єму природнього газу.
Проте, доказів надання відповіді на цю заяву матеріали справи не містять, тобто відповідач виніс оскаржувану постанову передчасно, не переконавшись, що позивач виконав рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
При цьому суд зазначає, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Проаналізувавши викладене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення суду під час винесення постанови про накладення штрафу. Попри те, державним виконавцем не наведено обставин того, що при винесенні оскаржуваної постанови, він встановлював поважність причин не виконання боржником рішення суду, відповідно доводи позивача про протиправність постанови про накладення штрафу не спростовано відповідачем та матеріалами справи.
В контексті викладеного та виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви повністю з викладених вище підстав.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262, 287 КАС України, суд,
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15.04.2024 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 72002310.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ч.6 ст.287 КАС України.

Суддя К.С. Кучма