Справа № 280/2472/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 травня 2024 року Справа № 280/2472/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, )

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, дії та скасувати рішення № 91 від 15.12.2023 Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.11.2023 року;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.11.2023 року та зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 07.06.2016 по 20.11.2016 за професією засипальника шихти цеху виробництва скловиробів в Приватному акціонерному товаристві «Запоріжсклофлюс».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №1 відповідно до п. а) ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення. На момент звернення за призначенням пенсії їй виповнилося 45 років, а її страховий та пільговий стаж роботи за Списком № 1 були достатніми для призначення пенсії. Проте позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивачка посилалась на те, що набуття нею права на призначення згаданої пенсії підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, яким зміни до статті 13 Закону №1788-ХІІ щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом № 213-VІІІ, були визнані неконституційними. До того ж посилається на безпідставне не зарахування відповідачем до загального стажу та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 07.06.2016 по 20.11.2016. Просить задовольнити позовні вимоги.

Від представника відповідача -1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що оскільки Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» є чинними, її положення не визнано неконституційними, відтак рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 впливає на право на призначення пенсії на пільгових умовах лише особам, у яких таке призначення виникло до 11.10.2017. Проте, оскільки позивачу виповнилось 45 років 15.11.2023, тобто 11.10.2017 (дата набрання чинності внесенням змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), то умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатися на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюються на позивача. Також зазначає, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 07.06.2016 по 20.11.2016 згідно пільгової довідки №06/21 від 21.11.2023, оскільки не долучені накази про проведення атестації робочих місць. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у позивача після досягнення 50 років (станом на час звернення із заявою про призначення пенсії позивачці виповнилось 45 років), тому відповідачем 1 обґрунтовано прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач у зв`язку з досягненням 45-річного віку, 13.12.2023 звернулась до ГУПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1.

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.12.2023 № 91 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку. Крім того, зазначено, що згідно наданих документів вік заявника 45 років 28 днів. Страховий стаж позивача становить 31 рік 10 місяців 13 днів (в тому числі додаткові роки за списком №1-11 років). Пільговий стаж за Списком №1 особи становить 11 років 03 місяці 16 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди; до пільгового стажу не зараховано період з 07.06.2016 по 20.11.2016 згідно пільгової довідки №06/21 від 21.11.2023, оскільки не долучені накази про проведення атестації робочих місць. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.11.2028 (після досягнення необхідного віку).

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача -1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.(п. 1 рішення).

Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з підстав невизнання пенсійним органом набутого позивачем страхового та спеціального пільгового стажу, а саме не зарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача з 07.06.2016 по 20.11.2016 згідно пільгової довідки №06/21 від 21.11.2023, оскільки не долучені накази про проведення атестації робочих місць та у зв`язку з невизнанням відповідачем права позивача на призначення їй пенсії за списком №1 після досягнення 45 років.

Щодо не зарахування відповідачем пільгового стажу позивача у повному обсязі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2. цього Порядку.

Згідно із п. 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 07.06.2016 по 20.11.2016 згідно пільгової довідки №06/21 від 21.11.2023, оскільки не долучені накази про проведення атестації робочих місць.

З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується, що позивач в спірний період працювала у ПАТ «Запорізький завод зварювальних Флюсів та скловиробів».

В трудовій книжці наявні записи про підтвердження права позивачки на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами атестації робочих місць та зазначені відомості про проведення на підприємстві атестації робочих місць, згідно наказів №137 від 21.11.2016 року, №45 від 20.04.2021 року.

Суд зауважує, що за змістом вказаних наказів робоче місце позивача атестовано та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1.

Зазначене також підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від №06/21 від 21.11.2023. Так, позивач працювала повний робочий день на (в) ПАТ «Запорізький завод зварювальних Флюсів та скловиробів» і за період з 26 липня 2007 року по 02 серпня 2013 року( 06 р. - міс. 06 днів) виконувала роботу по виробництву скла та виробів із скла за професією, посадою засипальник шихти (засыпщик шихты) цеху світлотехнічного скла, що передбачена Списком 1 розділ XV позиція 15.1а і за період з 07 червня 2016 року по 28 лютого 2022 року (05 р. 08 міс. 21 день) виконувала роботу по виробництву скла та виробів із скла за професією, посадою засипальник шихти цеху виробництва скловиробів, що передбачена Списком 1 розділ XV. Підстава: Постанова КМ України №36 від 16.01.2003р., Постанова КМ України № 46,1 від 24.06.201бр.. Підстава для видачі: штатний розклад, особиста справа, відомості по зарплатні, Додаткові відомості: Атестація робочих місць: Наказ: № 69- к від 07.06.1995р.-реєстр, номер Держекспертизи 3-00106-12 від 18.07.1996р.; Наказ № 132к(р) від 15.08.2001р.- реєстр, номер, Держекспертизи П-3-00106-12; Наказ № 85-к від 20.04.2006р.- реєстр, номер. Держекспертизи 5 від 23.06.2006р.; Наказ № 40 від 20.04.2011 р,- Висновок Держекспертизи № 83 від 29.07:2011, Дозвіл гол. упр. Прані й соцзахисту про продовження атестації 07.06.1995р. по 20.04.2001р. Наказ № 137 від 21.11.2016р.; Наказ №45 від 20.04.2021р. В відпустках без збереження з/п знаходилась: 22.03.2013 р.; з 11.08 по 12.08.2021 р.»

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, відповідачем було протиправно не зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи у ПАТ «Запорізький завод зварювальних Флюсів та скловиробів» з 07.06.2016 по 20.11.2016.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на вказані правові приписи, суд дійшов висновку, що відмова відповідача 1 в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала необхідний страховий стаж роботи, у тому числі на роботах за списком № 1 більше 10 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного ч. 2 статті 114 Закону № 1058-ІV є протиправною, що свідчить про необхідність зобов`язання відповідача -1 (оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області і не зараховано спірний стаж роботи позивача саме ним) призначити позивачу пенсію відповідно до п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення зарахувавши позивачу період роботи з 07.06.2016 по 20.11.2016 до пільгового стажу за Списком №1.

Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог до відповідача 1 необхідно відмовити.

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією.

За змістом частини 1 статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Таким чином, законодавством визначено, що у разі звернення за пенсією не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку пенсія призначається з дати виникнення права на таку пенсію.

Оскільки позивач із заявою про призначення пенсії звернувся в межах тримісячного строку з дня досягнення ним пенсійного віку (13.12.2023), то саме з дати досягнення 45 років повинно бути призначено пенсію на пільгових умовах, тобто з 16.11.2023 (наступного дня, після досягнення 45-річного віку (дата народження 15.11.1978 року).

Відповідно до частина 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. № 158-Б, )-задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області № 91 від 15.12.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи у ПАТ «Запорізький завод зварювальних Флюсів та скловиробів» з 07.06.2016 по 20.11.2016, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 за №213-VII з 16.11.2023.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 24.05.2024.

Суддя О.В. Конишева