Справа № 160/34521/23
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 29.10.2022 до 20.02.2023 (включно) у зв?язку з травмою, пов?язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум;
???- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 29.10.2022 до 20.02.2023 року (включно) у зв?язку з травмою, пов?язаною із захистом Батьківщини відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у період з 29.10.2022 по 20.02.2023 після отриманої травми та у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, додаткова щомісячна винагорода у збільшеному до 100 000 грн розмірі, встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, не виплачувалась. Таку бездіяльність відповідача, вважає протиправною та такою, що суперечить встановленим чинним законодавством України нормам.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
15.01.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що лікування ОСОБА_1 за періоди з 09.11.2022 по 28.11.2022 та з 18.01.2023 по 01.02.2023 не пов?язані із пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов?язаним із захистом Батьківщини. Психологічні травми позивача могли бути наслідком проходженням військової служби або викликані іншими чинниками. Саме тому здійснювати висновки причинно-наслідкового зв?язку мають робити профільні медичні спеціалісти. Зважаючи на те, що позивачем оригінали медичних документів не передавалися до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , а тому відсутня можливість надати належну фахову медичну оцінку цим документам і визначити, які періоди стаціонарного лікування ОСОБА_1 можна віднести як отримане поранення (контузією, травмою або каліцтвом), отримане після введення воєнного стану та пов?язаним із захистом Батьківщини, а інші - викликані проходженням військової служби.
05.02.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 05.09.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі у Військовій частина НОМЕР_2 .
29.03.2022 ОСОБА_1 був призваний через АНД ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу у військову частину НОМЕР_3 . Підстава - наказ АНД ІНФОРМАЦІЯ_2 №35 від 29.03. 2022 «Про призов військовозобов?язаних за загальною мобілізацією». Поіменний список 636. Після чого, був переведений до військової частини НОМЕР_1 , яка підпорядкована в/ч НОМЕР_3 та був зарахований в списки частини і призначений до штату в/ч НОМЕР_1 на посаду старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї, ВОС 143803А/790037А шпк «старший солдат» (128 бригада, 234 батальйон).
29.10.2022 року близько 15.30 години під час виконання бойового завдання в районі Волновахського району Донецької області ОСОБА_1 отримав вибухову травму. Акубаротравма. Крововилив правого наружного слухового проходу.
Даний факт підтверджується копіями документів: довідкою від 04.03.2023 за №1103 та формою 100 (первинна медична карта) від 29.10.2023.
Після отриманої травми позивач був евакуйований в польовий шпиталь по місцю знаходження частини, де перебував 5 днів. Після чого був евакуйований до польового шпиталю в с. Петропавлівка Донецької області.
08.11.2022 ОСОБА_1 був переправлений у військовий шпиталь в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, а звідти 09.11.2022 до ЗКП (запасний контрольний пункт) медсанчастини в м. Кам?янське Дніпропетровської області, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.11.2022 до 28.11.2022 з діагнозом F 43,1. ЗЧМТ. СГМ. Акубаротравма, Гостра двобічна сенсорна приглухуватість при сприйнятті шепітної мови AD, AS=3m. Логоневроз. Люмбоішалгія.
Даний факт підтверджується копіями документів: направленням №170 від 08.11.2022 до медсанчастини та випискою із медичної карти стаціонарного хворого за №2997.
З 28.11.2022 до 14.12.2022 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «ДОСРЦ «Солоний лиман ДОР» м. Дніпра з діагнозом: мінно-вибухова травма (29.10.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку проміжний період, з помірним стійким цефалгічним синдромом, вираженим астено-депресивним синдромом, помірним логоневрозом, гіперкінетичним синдромом у вигляді блефороспазу та тремтінням голови помірного ступеню, лівобічною пірамідною недостатністю на фоні ДЕП І ст. Акубаротравма (29.10.2022). Двобічна сенсо-невральна приглуховатість 1-2 ст. Хронічний двобічний євстахіїт.
Вертеброгенна люмбалгія, рецидивуючий перебіг, стаціонарна форма, помірний больовий, м?язовотонічний синдром на фоні остеохондрозу.
Даний факт підтверджується копією виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №3768/960.
З 14.12.2022 до 04.01.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ДЗ «Дніпровська клінічна лікарня ЗТ філії ЦОЗ АТ У3» з діагнозом: ВТ вибухова травма (29.10.2022), проміжний період ЗЧМТ, струс головного мозку з помірним стійким цефалгічним синдромом, вираженим астено-депресивним синдромом, помірним логоневрозом, гіперкінетичним синдромом у вигляді блефороспазу та тремтінням голови помірного ступеню, лівобічною пірамідною недостатністю на тлі ДЄП І ст. Акубаротравма (29.10.2022). Двобічна сенсо-невральна приглуховатість. Хронічний двобічний євстахіїт.
Супутні: Вертеброгенна люмбалгія, помірний больовий та м?язово-тонічний синдром на глі остеохондрозу поперекового відділу хребта, стадія нестійкої ремісії. Міопія легкого ступеню ОИ.
Даний факт підтверджується копією виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №3927.
З 04.01.2023 до 18.01.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «Дніпропетровський обласний шпиталь ветеранів війни» ДОР з діагнозом: проміжний період перенесеної ВТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми (29.10.2022 під час бойових дій) з помірним стійким цефалгічним, тривожно-депресивним синдромом, помірним логоневрозом, розладу адаптації. Підгостра вертеброгенна люмбоішалгія. Хронічний двобічний кохлеоневрит. Сенсоневральна приглуховатість 1-2 ст.
Даний факт підтверджується копією виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №33.
З 18.01.2023 до 01.02.2023 позивач знаходився на лікуванні в психоневрологічному відділенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» ДОР з діагнозом: розлад адаптації: змішана тривожна та депресивна реакція. Заїкання середнього ступеня тяжкості тонічного типу. Артирулярної локалазації. Помірного ступеня хворобливої фіксації. F43.22.
Проміжний період перенесеної ВТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми (29.10.2022 під час бойових дій) з помірним стійким цефалгічним синдромом. Підгостра вертеброгенна люмбоітіалгія. Хронічний двобічний кохлеоневрит. Сенсоневральна приглуховатість І-ІІ ст.
Даний факт підтверджується копією виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №E 1092.
З 01.02.2023 до 20.02.2023 позивач включно, знаходився на лікуванні в неврологічному експертно-реабілітаційному ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з діагнозом: ВТ. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма (29.10.2022), проміжний період, з двобічною сенсоневральною приглуховатістю І-ІІ ст., заїканням помірного ступеня тяжкості, стійким цефалгічним синдромом, синдромом вегетативної дисфункції, тривожно-депресивним синдромом.
Даний факт підтверджується копією виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №662.
З 21.02.2023 до 13.03.2023 позивач проходив військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якої складено Довідку М(ВЛ)К від 13.03.2023 за №3228, згідно якої - травма, ТАК, пов?язана із захистом Батьківщини та на підставі ст. 17 б, 81 в, 39 в графи ІІ Розкладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби.
Попередньо (до проходження 13.03.2023 ВЛК), після довготривалого стаціонарного лікування, для отримання направлення на ВЛК 20.02.2023 ОСОБА_1 прибув до в/ч НОМЕР_1 та надав оригінали всіх медичних документів його знаходження на стаціонарному лікуванні за період з 29.10.2022 до 20.02.2023 (включно) т.в.о начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією медичної характеристики.
Також, 02.04.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив повідомити його про причини невиплати йому всіх видів грошового забезпечення за період з травня 2022 року по 31.03.2023 року. До вказаного рапорту позивачем були долучені усі наявні в нього медичні документи, зокрема, щодо його перебування на стаціонарному лікуванні у період з 29.10.2022 по 20.02.2023.
Відтак, позивач не погоджуючись з бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 29.10.2022 по 20.02.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постанова №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

У контексті наведеного відслідковується, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 абзацом 8 пункту 10 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 в розмірі 100 000 грн чи 30 000 грн.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Як було встановлено судом та свідчать матеріали справи, 29.10.2022 ОСОБА_1 виконуючи бойове завдання поблизу н.п. Володимирівка Донецької області, під час ворожого обстрілу отримав вибухову травму, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, в районі проведення бойових дій на території Донецької області, що підтверджується довідкою про обставини травми №1103 від 04.03.2023.

ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні у польовому шпиталі по місцю знаходження частини; у польовому шпиталі в с. Петропавлівка Донецької області; у ЗКП (запасний контрольний пункт) медсанчастини в м. Кам?янське з 09.11.2022 до 28.11.2022; у КП «ДОСРЦ «Солоний лиман ДОР» м. Дніпра з 28.11.2022 до 14.12.2022; у ДЗ «Дніпровська клінічна лікарня ЗТ філії ЦОЗ АТ У3» з 14.12.2022 до 04.01.2023; у КП «Дніпропетровський обласний шпиталь ветеранів війни» ДОР з 04.01.2023 до 18.01.2023; у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» ДОР з 18.01.2023 до 01.02.2023; у ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з 01.02.2023 до 20.02.2023.

Крім того, у свідоцтві про хворобу №13392/2023 від 12.12.2023 також зазначено, що поранення, яке отримав позивач, пов`язане із захистом Батьківщини.

Таким чином, вищевикладене свідчать про те, що позивач дійсно проходив лікування, а саме через наявність у нього травми важкого ступеню (важкого поранення).

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Відтак, як вже зазначалося, відповідно до положень Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, за наявними у матеріалах справи доказами (переліченими вище), позивач проходив лікування з моменту отримання травми (29.10.2022) по 20.02.2023 (включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а отже період лікування підлягає врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн відповідно до Постанови №168.

Однак, зі замісту наявних у матеріалах справи розрахункових відомостей Військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що додаткова винагорода позивача за період з 29.10.2022 по 20.02.2023 обчислена з розрахунку 30 000 грн.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що позивачу підлягає донарахуванню та виплаті додаткова винагорода передбачена Постановою №168 за період з 29.10.2022 по 20.02.2023 з розрахунку 100 000 грн, враховуючи отриманий розмір такої винагороди за такий період.

При цьому, суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 до медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 оригіналів медичних документів з посиланням на п. 262 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», оскільки з медичної характеристики, складеної ТВО начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_2 вбачається, що позивачем було пред`явлено медичну документацію до медичного пункту 20.02.2023.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Отже, суд вказує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 29.10.2022 до 20.02.2023 (включно) у зв?язку з травмою, пов?язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн, розмірі за період з 29.10.2022 до 20.02.2023 (включно) у зв?язку з травмою, пов?язаною із захистом Батьківщини відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко