Справа № 583/2296/24
Суддя: Ярошенко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/2296/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження) адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Федіна Романа Миколайовича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

14.05.2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який мотивує тим, що 10.05.2024 інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Федіним Р.М. винесено постанову серії ЕНА №21117896 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що ОСОБА_1 10.05.2024 о 10.23 год. на 18 км дороги Н-12 керував транспортним засобом в населеному пункті с. Сироватка, позначеному 5.49 та на початку населеного пункту рухався зі швидкістю 94 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 44 км/год., чим порушив п. 12,4 Правил дорожнього руху. В постанові зазначено, що швидкість руху вимірювалася приладом «TruCam LTI 20/20 10001065». На позивача накладено штраф у розмірі 340 грн. Вважає цю постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваній постанові неправильно зазначені дані особи, яка керувала транспортним засобом. Також, працівники поліції не можуть здійснювати заміри швидкості з місця, яке називають «засідка», коли не в повній мірі розуміють дорожню обстановку через брак видимості. Замір швидкості руху здійснювався інспектором за допомогою приладу «TruCam», тримаючи його в руках, що призводить до заміру під кутом. Також поліцейським не було надано для огляду свідоцтво про повірку приладу, тобто були відсутні докази, що вказаний прилад є придатним для застосування. Крім того, позивач вважає, що ним не здійснено порушення Правил дорожнього руху, так як він не керував транспортним засобом. При винесені постанови поліцейським не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, зокрема не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення. Оскаржувана постанова не містить відомостей про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому позивач може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, не містить порядку звільнення від адміністративної відповідальності. Також поліцейським не були роз`яснені позивачу його права. просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2111786 від 10.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн та закрити провадження у справі.

Процесуальні дії в справі та аргументи сторін.

15.05.2024 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по даній справі. Відповідачам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих документів та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та пояснень. Вказані документи з урахуванням особливостей провадження у вказаній категорії справ відповідно до положень ст. 286 КАС України вручені відповідачам в установленому законом порядку завчасно 16.05.2024 року, про що в справі маються письмові докази (а.с.12-14).

27.05.2024 року від управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник відповідача зазначав, що під час несення служби на А/Д Н-12 18 км, в межах с. Верхня Сироватка Сумської області 10.05.2024 о 10.23 год. екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20», серійний номер НОМЕР_1 , було виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 94 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 44 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР Встановивши факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, інспектором прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, після чого за результатом розгляду справи було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 стягнення в розмірі 340 грн. Представник відповідача вказує те, що наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam, за допомогою якого було зафіксовано швидкість руху, яким керував позивач. Вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача було здійснено в спосіб розміщення приладу ТruСам по зовнішньому периметру дороги Н-12, що відповідає положенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». З огляду на викладене помилковими є твердження сторони позивача про те, що в силу приписів ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки вказана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними. Представник відповідача наголошує на тому, що до оскаржуваної постанови додано фото та відео з приладу TruCam, на якому зафіксовано автомобіль позивача, швидкість з якою він рухається, а також дату, час, місце вчинення правопорушення. На фото з приладу TruCam зазначені точні координати вказаного транспортного засобу в момент фіксації порушення, ввівши які в пошуковому вікні Google-карти можливо чітко встановити їх точне місце знаходження таких координат на карті. Представник відповідача зазначає, що на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також, дотримано порядок розгляду справи, передбаченого ст. 279 КУпАП. Твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом не заслуговує на увагу, оскільки з відеозапису встановлено, що позивач пересів на пасажирське місце, а місце водія зайняла дружина позивача. На підставі вищевикладеного просять в задоволенні позову відмовити.

27.05.2024 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшла заява про відкладення розгляду справи, однак суд її не приймає до уваги, оскільки справа вже неодноразово відкладалася за клопотанням відповідача, крім того, суд враховує скорочені строки розгляду даної категорії справ. При цьому стороною відповідача надано до суду відповідні письмові докази, а також відеозапис події.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Оскільки, суд не вбачає підстав для розгляду даної справи з повідомленням (викликом) сторін, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а тому у відповідності до положень ст. ст. 4, 257, 260, 262 КАС України розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно із ст. 10 КАС України розгляд справ в адміністративних судах проводиться відкрито, крім випадків, визначених цим Кодексом, в розумінні ст. 4, ст. 262 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. У такому випадку судове засідання не проводиться, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В розумінні ст. 262 КАС України суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.

Фактичні обставини справи та мотиви суду.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 10.05.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїЕНА №2111786 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.05.2024 року о 10.23 год. в с. Верхня Сироватка на автодорозі Н-12, 18 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком «5.49 Початок населеного пункту», зі швидкістю 94 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Вимірювання швидкості руху здійснювалося приладом «TruCam LTI 20/20», серійний номер ТС001065.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. З дослідженого відеозапису на нагрудну відеокамеру, наданого відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля, за кермом перебувала жінка, дані якої суду не надано. Твердження представника відповідача про те, що позивач пересів на місце пасажира, а його дружина зайняла місце водія, суд не приймає до уваги, оскільки це лише припущення відповідача, на підтвердження вказаної позиції суду не надано належних, допустимих та переконливих доказів. Відеозапис зафіксований на нагрудну відеокамеру, на який посилається представник відповідача, не містить беззаперечних доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з ретельно дослідженого судом відеозапису встановлено, що транспортим засобом керувала зовсім інша особа жіночої статі.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Інші доводи відповідача, викладені у відзиві, суд відхиляє, оскільки, викладені обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, оскільки жодних доказів передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за обставин, викладених в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, відповідачем суду не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та задоволення його позову в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2,4, 6, 9, 72-77, 90,139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2111786 від 10.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернеста, 3/52, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 605,60 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Т.О. Ярошенко