Справа № 120/18606/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 р. Справа № 120/18606/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Разом з тим позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідач протиправно не зарахував всі періоди його трудової діяльності. У зв`язку із цим, він 23.10.2023 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії з врахуванням стажу роботи в російській федерації. Однак, відповідач рішенням від 26.10.2023 №81 відмовив йому у перерахунку пенсії. Також позивач зазначає, що звертався до відповідача із зверненням від 23.10.2023, в якому також просив здійснити перерахунок його пенсії зарахувавши періоди трудової діяльності в російській федерації. Втім листом від 03.11.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у здійсненні відповідного перерахунку, а також повідомило позивача про те, що його страховий стаж станом на 01.10.2023 був врахований по 10.09.2012 та становить 32 роки 10 місяців 14 днів, водночас до страхового стажу не були враховані такі періоди його роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 31.10.1975 по 21.07.1978, з 01.01.1992 по 05.05.1998 з 06.05.1998 по 08.07.1999.

Позивач з такими діями відповідача не погоджується та зазначає, що необґрунтоване неврахування зазначених вище періодів його трудової діяльності до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належне пенсійне забезпечення, що й спонукало останнього звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.12.2023 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

15.01.2024, 16.01.2024 та 19.01.2024 (тотожні за змістом) до суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшли відзиви на позовну заяву, в яких представник відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що 23.10.2023 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії. Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області йому було відмовлено у перерахунку пенсії. Вказує, що період трудової діяльності позивача з 13.08.1973 по 01.10.1975 було зараховано до його страхового стажу. Втім наголошує на тому, що до страхового стажу позивача немає підстав зараховувати період роботи на території рф з 01.01.1992 по 08.07.1999 у зв`язку із тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць. Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою від 23.03.2024 про перерахунок його пенсії невстановленого Порядком 22-1 зразку.

Відтак, з огляду на викладене, відповідач вважає, що в ГУ ПФУ у Вінницькій області відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням вищезазначених періодів її роботи до страхового стажу.

24.01.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив, однак суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України допустимими заявами по суті справи у цій категорії справ є лише позов та відзив.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 з 18.05.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В той же час періоди роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 01.01.1992 по 05.05.1998 з 06.05.1998 по 08.07.1999 та період проходження військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978 відповідачем не були зараховані до страхового стажу позивача.

23.10.2023 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії з врахуванням стажу роботи в російській федерації.

ГУ ПФУ у Вінницькій області рішенням від 26.10.2023 №81 відмовило йому у перерахунку пенсії у зв`язку із невідповідністю документів. Мотивами прийняття такого рішення слугувало те, що до заяви про перерахунок пенсії долучено довідку про період роботи, яка не відповідає вимогам порядку оформлення документів, а саме не зазначено дату, номер видачі довідки та підставу видачі.

Також на звернення позивача від 23.10.2023 про здійснення перерахунок його пенсії та зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності в російській федерації, відповідач листом від 03.11.2023 за №18187-16633/м-02/8-0200/23 повідомив, що страховий стаж позивача станом на 01.10.2023 був врахований по 10.09.2012 та становить 32 роки 10 місяців 14 днів,

Вказав, що до страхового стажу позивача не були зараховані наступні періоди роботи:

з 13.08.1973 по 01.10.1975 не зарахований до періоду трудової діяльності, тому на підтвердження роботи за даний проміжок часу надіслано запит до Архівного відділу Вінницької міської ради від 02.11.2023 за вихідним №0200- 0208-6/108714;

з 31.10.1975 по 21.07.1978 так як надана довідка про період військової служби не відповідає вимогам Порядку оформлення документів, а саме не містить дату, номер видачі довідки та підставу видачі. Також зазначив, що даний період не зарахований і на підставі військового квитка у зв?язку з тим, що дата призову наведена, а також нечитабельна печатка, якою завірено запис про призов. На підтвердження періоду військової служби за даний проміжок часу також надісланий запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.11.2023 за вихідним №0200-0208-5/108912.

Крім того відповідач у листі вказав, що у зв?язку із тим що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, стаж набутий на території російської федерації починаючи з 01.01.1992 не зараховується до страхового стажу.

Періоди роботи з 01.01.2004 зараховані відповідно до даних персоніфікованого обліку, що відповідає вимогам ст.24 Закону №1058.

Вважаючи, що відповідач протиправно не враховував до його страхового стажу спірні періоди, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на його думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) також визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому потреба у наданні додаткових відомостей або ж уточненні інших відомостей виникає лише тоді, коли у заявника відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній, або ж містяться неточні записи про період його роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а, від 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Як уже було встановлено судом, при призначенні з 18.05.2023 ОСОБА_1 пенсії за віком періоди його роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 01.01.1992 по 05.05.1998, з 06.05.1998 по 08.07.1999 та період проходження військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978 не були зараховані відповідачем до його страхового стажу.

При цьому, як вбачається із листа пенсійного органу, підставою для не зарахування позивачу до страхового стажу періоду його роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975 стало те, що такий період є неналежно підтверджений.

Підставою не зарахування періоду проходження військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978 стало те, що надана довідка про період військової служби не відповідає вимогам Порядку оформлення документів, а саме не містить дату, номер видачі довідки та підставу видачі. А також із тих підстав, що у військовому квитку, дата призову наведена, а також нечитабельна печатка, якою завірено запис про призов.

Періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 05.05.1998 з 06.05.1998 по 08.07.1999 не були зараховані у зв`язку із тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць.

Так досліджуючи зміст записів трудової книжки ОСОБА_1 від 14.10.1970, судом встановлено, що позивач з 13.08.1973 по 01.10.1975 працював на різних посадах в цеху Вінницького Радіолампового заводу (запис 9-16) та з 01.10.1975 був призваний до лав ІНФОРМАЦІЯ_2 (запис 16).

Також трудова книжка містить записи про те що позивач з 20.12.1979 по 05.05.1998 працював електриком на великому риболовному тралері Большой автономний траулер (запис 19-21) та з 06.05.1998 по 08.07.1999 працював на посаді електрика та слюсара на ООО Форт (запис 22-25).

При цьому суд враховує, що вказані записи містять необхідні відомості про роботу у такий період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дату звільнення з посади, зазначення відомостей, на підстави чого внесені відповідні записи, також записи про звільнення засвідчені чіткими відтисками печатки підприємств.

Наведене спростовує сумніви у можливому маніпулюванні з цими записами. Тобто, суд вважає такі записи належними та допустимими доказами для підтвердження трудового стажу позивача.

Щодо доводів пенсійного органу про те, що період роботи позивача з 13.08.1973 по 01.10.1975 потребує додаткового підтвердження, то суд ще раз наголошує на тому що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Як вже було встановлено судом, трудова книжка позивача містить чіткі відомості щодо періоду його роботи в цеху Вінницького Радіолампового заводу (запис 9-16), а відтак такий період не потребує у додатковому підтверджені (наданні додаткових відомостей, уточнюючих довідок). При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві, що такий період є зарахований, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження вищезазначеного.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978.

Відповідно до ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6 Порядку 637 на підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

- військові квитки;

- довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

- довідки архівних і військово-лікувальних установ.

В даному випадку на підтвердження періоду проходження військової служби позивач надав військовий квиток серії НОМЕР_1 та довідку військової частини НОМЕР_2 про підтвердження проходження військової служби позивача в районах прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Поряд із тим, ГУ ПФУ у Вінницькій області не враховано вказаний період до страхового стажу з огляду на те, що довідка про період військової служби не відповідає вимогам Порядку оформлення документів, а саме не містить дату, номер видачі довідки та підставу видачі, а у військовому квитку дата призову наведена, а також нечитабельна печатка, якою завірено запис про призов.

Однак суд зауважує, що недоліки записів чи їх оформлення у військовому квитку або у довідці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту проходження військової служби, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні військового квитка чи довідки.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Крім того вказані недоліки жодним чином не спростовують наявність факту проходження військової служби позивача в спірний період.

В цьому випадку суд вважає за необхідним зазначити, що окремі неточності в поданих позивачем документах або неповнота відображеної у них інформації не може бути перешкодою для реалізації особою своїх законних прав, в даному випадку - права на перерахунок пенсії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові ввід 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, вказав, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Тому існуючі недоліки не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії .

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що спірний період проходження військової служби позивача є встановленим на підставі військового квитка серії НОМЕР_1 та довідки військової частини НОМЕР_2 від « 3.8.78г.», а відтак позивач має право на врахування до його страхового стажу періоду проходження ним військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978.

Щодо доводів відповідача про те, що періоди роботи з 01.01.1992 по 05.05.1998 та з 06.05.1998 по 08.07.1999 не можуть бути зарахованими до трудового стажу позивача оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила Участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а також враховуючи те, що 23.12.2022 набрав чинності Закону України № 2783-ІХ "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року", то суд не вважає їх належними.

Так, оцінюючи правомірність вказаних дій відповідача суд враховує, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення").

23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992. Крім того, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992.

Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Офіційні документи, видані компетентними органами російської федерації, приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку шляхом проставлення апостилю.

Водночас за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Таким чином, оскільки позивач набув спірний стаж до вказаної дати, суд розглядає справу за нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі з урахуванням Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Тобто обчислення стажу роботи позивача здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась її трудова діяльність.

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка була чинною на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відтак припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

А тому стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, повинні враховуватися при встановленні права особи на пенсію та її обчислення.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на зарахування періодів роботи в рф не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди

Відтак стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, повинні враховуватися при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Враховуючи викладене, суд вказує на те, що відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи в російській федерації він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

За таких обставин оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 26.10.2023 №81, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того суд також вказує на те, що оскільки спірний період трудової діяльності позивача підтверджений належним чином, тому не зарахування відповідачем при призначенні його пенсії періоду роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 01.01.1992 по 05.05.1998 з 06.05.1998 по 08.07.1999 та період проходження військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978 до страхового стажу є протиправним. Отже дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу цих періодів роботи є протиправними.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.10.2023 із зарахуванням спірних періодів його трудової діяльності до страхового стажу, то суд враховує, що згідно частини другої ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Поряд із цим суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В даному випадку суд вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України та з метою належного захисту прав позивача, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 01.01.1992 по 05.05.1998, з 06.05.1998 по 08.07.1999, а також період проходження військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978 та здійснити з 23.10.2023 (дата звернення із заявою про перерахунок пенсії) перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням зазначених періодів його трудової діяльності.

Задоволення позовних вимог саме у такий спосіб буде гарантією того, що спір між сторонами остаточно буде вирішений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити, водночас обравши при цьому правильний і ефективний спосіб захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах.

З урахуванням вимог частини 1 статті 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (як за дві немайнові вимоги) належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.10.2023 №81 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 01.01.1992 по 05.05.1998, з 06.05.1998 по 08.07.1999, а також періоду проходження ним військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 13.08.1973 по 01.10.1975, з 01.01.1992 по 05.05.1998, з 06.05.1998 по 08.07.1999, а також період проходження ним військової служби з 31.10.1975 по 21.07.1978 та здійснити з 23.10.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням зазначених періодів страхового стажу, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.05.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович