Справа № 300/6796/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/6796/23 пров. № А/857/2054/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023р. в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. до Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості по невідшкодованих витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (суддя суду І інстанції: ОСОБА_1 ; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.12.2023р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023р. (згідно з відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив стягнути з відповідача Акціонерного товариства /АТ/ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на його користь заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі 209400 грн. 25 коп., яка включає в себе заборгованість за період з 01.07.2023р. по 30.09.2023р. (а.с.1-2, 31).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) (а.с.43-44).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на користь позивача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з липня по вересень 2023 року, в розмірі 209400 грн. 25 коп. (а.с.46-47).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.50-53).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач станом на час подання позову не отримав повідомлення позивача про необхідність відшкодування спірних витрат за вказані періоди, якими обґрунтовуються позовні вимоги. В матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу вимоги чи листа, на підставі яких відповідач зобов`язаний був здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому звернення до суду зі сторони пенсійного органу є передчасним.

Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, оскільки суд неправильно застосував норми законодавства при призначенні пільгових пенсій деяким пенсіонерам, що призвело до порушення п.п.«б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також суд першої інстанції не врахував відсутність підтвердження дійсного несення позивачем спірних витрат; пенсіонери, яким виплачено пенсію, здобували пільговий стаж також на інших підприємствах, через що покриття витрат повинно відбуватись пропорційного заробленого пенсіонерами пільгового стажу.

Позивач ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.70-72).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Водночас, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання апелянта про розгляд справи в присутності сторін (а.с.53), оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апелянт подав апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтував свою правову позицію по справі; у свою чергу, позивач скерував відзив на подану апеляційну скаргу; будь-яких нових доказів по справі сторони не представили; клопотань про їх витребування від останніх не надходило. Рішення суду прийнято за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Звідси, правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не убачає.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідач АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. та відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2004р. платником страхових внесків згідно ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004р.

Заявлений позов стосується стягнення з відповідача суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», по Списку № 1 на суму 158904 грн. 11 коп., по Списку № 2 на суму 50496 грн. 14 коп. за період липень-вересень 2023 року.

Зокрема, працівникам, які здобули відповідний стаж роботи в AT «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» із шкідливими і важкими умовами праці та досягли визначеного віку, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , призначені та виплачуються пенсії на пільгових умовах по Спискам № 1 та № 2 відповідно до п.п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сума витрат на виплату та доставку вказаних пенсій за період липень-вересень 2023 року склала 209400 грн. 25 коп. (а.с.3).

Відповідно до відомостей позивача станом на час розгляду справи судом першої інстанції заборгованість відповідача по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за спірний період по вказаних пенсіонерах склала 209400 грн. 25 коп.

Наведена заборгованість стверджується Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.4-28).

Під час судового розгляду справи доказів сплати заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п п.п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не представлено.

Згідно із п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком; за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Статтею 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Процедуру відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003р.

Підпунктом 6.1. п.6 цієї Інструкції передбачено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пп.6.2 п.6 вказаної Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», або із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених частинами другою і третьою статті 114 Закону, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено.

Відповідно до пп.6.4 п.6 зазначеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підпунктом 6.7 п.6 згаданої Інструкції передбачено обов`язок підприємства щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснювати відшкодування витрат ПФ України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах його працівникам до досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунок цих витрат.

Під час судового розгляду з`ясовано, що сума в розмірі 209400 грн. 25 коп. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з липня по вересень 2023 року, позивачем заявлена до стягнення згідно розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно з пп. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які направлялись позивачем відповідачу (а.с.3-28).

На підставі вказаних розрахунків у відповідача виник обов`язок відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 в розмірі 158904 грн. 11 коп. та за Списком № 2 в розмірі 50496 грн. 14 коп., здійснених у липні - вересні 2023 року.

Відповідачем у передбачені законодавством строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат.

Зобов`язання відповідача за фактичними витратами на виплату та доставку пільгових пенсій у вказаній сумі підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно з пп.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розрахунками суми заборгованості по Списках № 1 та № 2 (а.с.3-28).

Із доводів апеляційної скарги слідує, що відповідач заперечує обов`язок відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства, оскільки вважає, що такі витрати він повинен нести в частині стажу, здобутого під час роботи в АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод». Також апелянт вказує на відсутність доказів скерування на його адресу відповідних розрахунків щодо спірних сум витрат.

За таких обставин під час розгляду справи суд повинен перевірити підстави та періоди виникнення вказаної заборгованості, правильність обчислення суми боргу, наявність або відсутність платежів в рахунок погашення цієї суми (повного чи часткового), а також з`ясувати та зазначити у своєму рішенні, із яких сум складається цей борг та на підставі яких документів відповідач повинен його сплачувати.

Разом з тим, доказами направлення розрахунків є копії поштових квитанцій та копії списків рекомендованих листів, які долучено до позовної заяви разом із розрахунками сум заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах (а.с.4-28).

Також відповідач не оскаржував розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також не оспорював факти призначення спірних пенсій, а тому дані розрахунки вважаються узгодженими.

Окрім цього, аналіз змісту вказаних розрахунків свідчить про те, що пенсійний орган враховував для відшкодування лише стаж, здобутий пенсіонерами під час роботи на АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод». В свою чергу, апелянт не вказав конкретних пенсіонерів, страховий стаж яких неправильно обчислений позивачем в розрізі відшкодування понесених витрат на виплату пільгових пенсій.

Зокрема, за відомостями пенсійного органу ОСОБА_2 (100 %), ОСОБА_3 (100 %), ОСОБА_4 (100 %), ОСОБА_5 (100 %), ОСОБА_6 (100 %), ОСОБА_7 (100 %), ОСОБА_8 (100 %), ОСОБА_9 (100 %), ОСОБА_10 (100 %), ОСОБА_11 (100 %), ОСОБА_12 (100 %), ОСОБА_13 (100 %), ОСОБА_14 (100 %), ОСОБА_15 (100 %), ОСОБА_16 (100 %), ОСОБА_17 (16,8 %), ОСОБА_18 (46,54 %), ОСОБА_19 (100 %), ОСОБА_24 (100 %), ОСОБА_21 (100 %), ОСОБА_22 (100 %), ОСОБА_23 (100 %), набули трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, під час роботи на АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

Згідно досліджених розрахунків загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам, які підлягають до стягнення з відповідача за період з 01.07.2023р. по 30.09.2023р., становить 209400 грн. 25 коп.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства відповідач зобов`язаний відшкодувати виключно суму, яка вказана пенсійним органом у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо неправомірності та неправильності нарахування спірної суми заборгованості розмірі 209400 грн. 25 коп., також останнім не спростовано правильності нарахування розміру боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівнику якої призначено пільгову пенсію, зобов`язаний сплатити пенсійному органу збір у визначеному відсотковому розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівнику, тобто, відшкодувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 209400 грн. 25 коп.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні враховуються під час вирішення наведеного спору.

Із урахуванням наведеного, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023р. в адміністративній справі № 300/6796/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Акціонерне товариство «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 24.05.2024р.