Справа № 380/12053/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/12053/23 пров. № А/857/23243/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 380/12053/23 (суддя Качур Р.П., м. Львів) за позовом приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Львівська міська рада в особі Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та ОСОБА_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович (далі позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач-1), Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівська міська рада в особі Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та ОСОБА_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.05.2023 № 62435/20.4.1/11-23 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 18.05.2023 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняв подання № 62435/20.4.1/11-23 про зупинення його діяльності як приватного виконавця виконавчого округу Львівської області. 25.05.2023 наказом Міністерства юстиції України № 2015/5 зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. строком на один місяць. Позивач не погоджується з поданням № 62435/20.4.1/11-23 від 18.05.2023 та наказом №№ 2015/5 від 25.05.2023, оскільки вважає, що його дії які полягали у відкритті виконавчого провадження № 70873726 не можуть розцінюватися як грубе дисциплінарного правопорушення. На думку позивача, існують певні узагальнені підходи до розуміння критеріїв грубого дисциплінарного правопорушення. Таке правопорушення, як правило, повинно призводити до певних негативних наслідків, як-от порушення прав боржника. Однак, у даному випадку боржник добровільно сплатив накладений на нього штраф. Натомість, як стверджує позивач, грубим порушенням є притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки відкриття виконавчого провадження було здійснено із дотриманням вимог, встановлених законом - за місцезнаходження майна боржника.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями відповідачів, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович звернувся у суд першої інстанції за захистом своїх прав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 380/12053/23 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.05.2023 № 62435/20.4.1/11-23 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича;

Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що застосування Дисциплінарною комісією санкції у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. не є співмірним видом стягнення, до характеру вчиненого позивачем порушення.

Вказане рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач-1, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову з урахуванням позиції викладеної у апеляційній скарзі. Апелянт звертає увагу на те, що приватним виконавцем під час здійсненні виконавчого провадження № 70873726 порушено вимоги законодавства щодо місця виконання рішення, встановлених пунктом 1 частини другої статті 18, частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною другою статті 25 Закону.

Окрім цього, Міністерство юстиції України зазначає, що перевіркою відомостей встановлено, що позивачем відкриті, зокрема, виконавчі провадження №№ 71324857, 71212483, 71212608, 71211579, 71211367, 71208780, 71208391 з примусового виконання постанов Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради. Оглядом сканованих копій постанов, на підставі яких відкриті ці виконавчі провадження встановлено, що зазначене в них місце проживання боржників не належить до території виконавчого округу приватного виконавця. З огляду на це вважає, що на момент пред`явлення для виконання постанов про адміністративне правопорушення, документи з інформацією про те, що на території виконавчого округу перебувало майно боржника, до заяви про примусове виконання рішення, не додавались. Зазначене свідчить про порушення приватним виконавцем вимог частини другої статті 25 Закону, частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане, на думку скаржника, підтверджує системність таких порушень зі сторони позивача. З огляду на вищезазначене, відповідача-1 вважає, що його наказ № 2015/5 від 25.05.2023, видано в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а позовні вимоги позивача є безпідставними.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області, що підтверджується посвідченням № 0324, виданим 29 березня 2019 року.

На підставі заяви Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури про прийняття до примусового виконання, приватним виконавцем Білецьким Ігорем Мироновичем відкрито виконавче провадження № 70873726 від 01.02.2023 за постановою серії РАП № 784574197 від 20.09.2022 року про стягнення штрафу з ОСОБА_1 в розмірі 1360 грн, основної винагороди в сумі 136 грн та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 394,74 грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 подав до Міністерства юстиції України скаргу на дії позивача та просив скасувати винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70873726, оскільки провадження відкрито із порушенням ч. 2 ст. 24 Закону України, тобто не за його місцем проживання/місцем реєстрації проживання. Крім того у вказаній скарзі, боржник у виконавчому провадженні повідомив, що суму штрафу сплачено ним добровільно 09.09.2022.

Зі змісту Подання Департаменту державної виконавчої служби про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича вбачається, що вказаним Департаментом встановлено порушення приватним виконавцем вимог частини другої статті 25 Закону № 1403-VIII, частини другої статті 24 Закону № 1404-VІІІ. Вказано, що порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо місця виконання рішення, встановлених частиною другою статті 25 Закону № 1403-VIII, частиною другою статті 24 Закону № 1404- VІІІ свідчить про те, що приватний виконавець при здійсненні своєї діяльності не дотримується принципу та засад законності, передбачених пунктом 2 частини першої статті 4 Закону № 1403-VІІІ та пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 1404-VІІІ, а також порушує вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якого заходи примусового виконання рішень виконавець зобов`язаний здійснювати у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Зазначене свідчить про грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень.

Враховуючи викладене, відповідач-2 прийшов до висновку про те, що діяльність приватного виконавця підлягає зупиненню строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6 і розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VІІІ. Враховуючи вищевикладене, керуючись підпунктом 4 пункту 6 і розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-УІІІ, пунктом 2 розділу V Порядку, пунктом 19 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 № 3791/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2017 за № 1442/31310 просив погодити подання про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_2 строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6 і розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403- VІІІ.

Наказом Міністерства юстиції України № 2015/5 від 25.05.2023 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І. М.» зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М., посвідчення № 0324, видане 29 березня 2019 року, строком на один місяць.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII), Положенням про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5 (далі - Положення), Порядком проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.10.2018 № 3284/5 (далі - Порядок)

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 17 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.

Згідно з ч. 1, 2 ч. 3 ст. 34 Закону № 1403-VIII, контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Позапланові перевірки проводяться на підставі: письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Згідно ст. 14, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є, зокрема виконавець, сторони, представники сторін.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення .

Відповідно до п. 4 Порядку № 3284/5 позапланова перевірка діяльності приватного виконавця проводиться з підстав, визначених ч. 3 ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», та/або у разі надходження від Дисциплінарної комісії приватних виконавців скарги на діяльність приватного виконавця, яка була подана до цієї комісії.

Згідно з ч.ч. 4, 7 ст. 34 Закону № 1403-VIII, під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців врегульована Положенням № 3791/5.

Згідно з п. 3 Положення, основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 4 Положення Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Згідно з п. 13,16 Положення засідання Дисциплінарної комісії вважається повноважним у разі присутності на ньому не менше п`яти членів комісії. Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії.

Згідно з п. 19 Положення члени Дисциплінарної комісії мають право: вивчати матеріали, подані на розгляд Дисциплінарної комісії; заявляти клопотання, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді.

Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 25 Положення).

За результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 26 Положення).

Відповідно до п. 27 Положення у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Згідно з п. 29 Положення рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту.

Відповідно до ч. 9 ст. 39 Закону № 1403-VIII рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону № 1403-VIII, за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону № 1403-VIII рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

При цьому, особливості перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків у період дії воєнного стану, визначені розділом V Порядку № 3284/5.

Відповідно до положень вказаного Розділу (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) у період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження.

За результатом перевірки відомостей в автоматизованій системі виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства формує інформаційну довідку відповідно до пункту 3 розділу VII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256.

У разі необхідності одержання від приватного виконавця інформації або пояснень щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків, або копій відповідних документів структурний підрозділ Міністерства може надіслати приватному виконавцю відповідний обґрунтований запит. Запит надсилається на адресу електронної пошти приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Запитувану інформацію або копії документів приватний виконавець має надати структурному підрозділу Міністерства не пізніше п`яти робочих днів з дня надсилання запиту.

У разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.

У поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів.

Подання про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання надсилається на електронні адреси всіх членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців для погодження.

У разі погодження подання про зупинення діяльності приватного виконавця не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців структурний підрозділ Міністерства готує проєкт наказу про зупинення діяльності приватного виконавця на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» з мотивованим обґрунтуванням грубості порушення.

Наказ про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його видання надсилається приватному виконавцю, діяльність якого зупинена, адміністратору автоматизованої системи виконавчого провадження, організатору електронних аукціонів, аукціонів за фіксованою ціною, операторам електронних майданчиків, підключених до електронної торгової системи, в якій здійснюються земельні торги.

Відомості про зупинення діяльності приватного виконавця вносяться до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

У період дії воєнного стану постанова або інший процесуальний документ (або їх частина), винесені у виконавчому провадженні приватним виконавцем, якщо вони суперечать вимогам законодавства щодо примусового виконання рішень, можуть бути скасовані за зверненням сторони виконавчого провадження або особи, права якої порушені, постановою керівника структурного підрозділу Міністерства, або особи, що виконує його обов`язки, крім випадків, якщо наявна інформація про судове провадження, ініційоване особою, яка подала звернення, у зв`язку із спором між тими самими сторонами з такого самого предмета і з тієї самої підстави.

Постанова, передбачена абзацом першим цього пункту, виноситься в автоматизованій системі виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня, з дня її винесення, надсилається для відома на адресу електронної пошти приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України (крім випадків скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні приватним виконавцем, діяльність якого припинена).

Сторонам виконавчого провадження, іншим учасникам виконавчого провадження, а також особі, права якої порушені, постанова керівника структурного підрозділу Міністерства, або особи, що виконує його обов`язки, надсилається в порядку, визначеному статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Банкам чи іншим фінансовим установам така постанова надсилається поштою або на офіційну електронну адресу, а також може бути вручена під підпис.

Приватний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання постанови керівника структурного підрозділу Міністерства або особи, що виконує його обов`язки, передбаченої абзацом першим цього пункту, у разі необхідності вживає заходів щодо приведення виконавчого провадження у відповідність до вимог законодавства у зв`язку із скасуванням винесеної ним постанови або іншого процесуального документа (або їх частини).

Про вжиття заходів, передбачених абзацом п`ятим цього пункту, приватний виконавець зобов`язаний повідомити структурний підрозділ Міністерства не пізніше наступного робочого дня з дня їх вчинення.

У разі невиконання приватним виконавцем вимог абзаців п`ятого та шостого цього пункту, а також у разі скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні приватним виконавцем, доступ до автоматизованої системи якому припинено або діяльність якого зупинена/припинена, виконання постанови, передбаченої абзацом першим цього пункту, забезпечується особою, яка її винесла.

Невиконання приватним виконавцем вимог абзаців п`ятого та шостого цього пункту (крім випадків коли доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження приватному виконавцю припинено або зупинення/припинення діяльності приватного виконавця) є підставою для підготовки структурним підрозділом Міністерства подання про зупинення діяльності приватного виконавця, передбаченого абзацом першим пункту 2 цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваних подання та наказу стало те, що приватний виконавець при здійсненні своєї діяльності не дотримується принципу та засад законності, передбачених пунктом 2 частини першої статті 4 Закону № 1403-VІІІ та пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 1404-VІІІ, а також порушує вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якого заходи примусового виконання рішень виконавець зобов`язаний здійснювати у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. На думку відповідачів, це свідчить про грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до абз 1 статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Апелянт вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 70873726 винесена з порушенням приписів ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», тому порушення вказаних норм кваліфіковано як грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень.

Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» № 2256-ІХ від 12 травня 2022 року, який набрав чинності 20.05.2022.

відповідно до вказаного Закону Розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів» доповнено п.п. 4 п. 61 наступного змісту:

«діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Протягом п`яти робочих днів з дня закінчення зазначеного строку чи дня припинення або скасування воєнного стану Міністерство юстиції України видає наказ про поновлення діяльності приватного виконавця.»

Таким чином, зазначеним Законом впроваджено поняття «грубе порушення законодавства щодо примусового виконання рішень» (далі грубе порушення законодавства). Слід зазначити, що ні Закон № 2256-ІХ, ні Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів» не розкриває зміст вказаного поняття.

При цьому ч. 1 ст. 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів» дисциплінарним проступком визнається: факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; порушення правил професійної етики приватного виконавця; розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Вищевказаний перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

З аналізу норм Закону № 2256-ІХ та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів» випливає, що запровадження додаткової відповідальності (санкції), яка застосовується контролюючим органом до приватних виконавців у вигляді зупинення діяльності строком на 1 місяць та яка не може бути віднесена до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця в розумінні норм ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, у випадку застосування до приватного виконавця такої санкції не можуть застосовуватись норми Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів», якими врегульовано наслідки притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, в тому числі щодо строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, вчинення запису у Єдиному реєстрі приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та здійснення заміщення приватного виконавця.

Слід зазначити, що внесені Законом № 2256-ІХ зміни застосовуються в умовах воєнного стану, який введено відповідним Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено зокрема станом і на день розгляду справи.

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що діюче законодавство України не містить визначення поняття «грубе порушення вимог законодавства щодо примусового виконання рішень».

Визнання порушення законодавства про працю грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушуваних трудових прав людини; категорії працівника, права якого порушуються; об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо); суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

Таким чином, суттєвою ознакою грубого порушення є його характер та обов`язкова наявність негативних наслідків такого порушення.

На відміну від грубого порушення законодавства звичайні порушення не породжують негативних наслідків та можуть бути усунені в тому числі самостійно приватним виконавцем.

Судом першої інстанції під час розгляду даного пощову встановлено, що отримавши копію скарги ОСОБА_1 та листа стягувача про повернення виконавчого документа, позивач виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та одночасно припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення, що підтверджує виправлення позивачем допущені порушення самостійно до розгляду питання про зупинення його діяльності.

Взявши до уваги викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що з урахуванням добровільної сплати боржником накладеного на нього штрафу, подання стягувачем заяви про повернення виконавчого документу вих. № 04-12-20754 від 10.03.2023, права третьої особи ОСОБА_1 не зазнали порушення та були поновлені одразу ж, як позивачу стало відомо про добровільне виконання ним постанови, оскільки виконавче провадження ВП № 70873726 одразу ж було завершено.

При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 70873726 боржником не оскаржувалася, протиправною у встановленому порядку судом не визнавалася.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем приписів пункту 8 частини 2 статі 2 КАС України, слід зазначити, що пропорційність втручання означає забезпечення державою (її судовими органами) справедливого балансу між, з одного боку, правами позивача, та, з іншого боку, з інтересами суспільства у цілому. Таким чином, будь-яке непропорційне втручання в права особи (незабезпечення справедливого балансу) не буде вважатись необхідним у демократичному суспільстві.

При вирішення спірного питання потрібно враховувати, що зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. є матеріально важкою санкцією для позивача.

Санкція для особи може бути або процедурно жорсткою, чи матеріально важкою, проте не обома одночасно, отже стандарт доведення (тобто вимога до доказів), на підставі яких застосована така санкція є більш жорсткою.

Наведене свідчить, що рішення повинно ґрунтовність на дуже переконливих доказах.

Тому, застосування Дисциплінарною комісією санкції у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області не є співмірним видом стягнення, до характеру вчиненого позивачем порушення. Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не наведено доказів грубого порушення його прав у зв`язку з винесенням позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 70873726, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, слід звернути увагу на те, що вчинення позивачем виконавчих дій у межах виконавчих проваджень №№ 71324857, 71212483, 71212608, 71211579, 71211367, 71208780, 71208391 з примусового виконання постанов Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради не були предметом оскарження у скарзі ОСОБА_1 , за якою ініційовано проведення дисциплінарного провадження, тому висновки апелянта про наявність ознак грубого порушення законодавства позивачем є передчасними.

Суд апеляційної інстанції взявши до уваги викладені обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.05.2023 № 62435/20.4.1/11-23 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича та наказ Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 380/12053/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук