Справа № 300/2672/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Антоняк Т.М.

14 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2672/21 пров. № СК-А/857/10036/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Запотічного І.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

розглянувши в у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року у справі № 300/2672/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Івано-Франківської митниці Держмитслужби , у якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил від 27.04.2021р. № 0321/20900/21.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.04.2022р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Просить суд, Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.04.2022р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

14.05.2024р. на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника апелянта ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що явка сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, а тому апеляційний судом проведено розгляд справи за відсутності представника апелянта ОСОБА_2 .

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ч.4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

27.04.2021р. Галицька митниця Держмитслужби прийняла постанову в справі про порушення митних правил № 0321/20900/21 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 31507,92 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови видно, що 21.01.2021р. особа, уповноважена на здійснення декларування - ФОП ОСОБА_1 , який діяв на підставі договору від 13.01.2021р .№ 06-01/21-ю про надання митно-брокерських послуг з ФОП ОСОБА_3 , до відділу митного оформлення № 1 митного поста Прикарпаття Галицької митниці Держмитслужби подав електронну митну декларацію та товаросупровідні документи, з метою проведення митного оформлення товару із сплатою належних митних платежів та випуску у вільний обіг на території України, а саме шасі вантажного автомобіля з установленим двигуном, марки VOLVO, моделі FM7, вживане, 2004 року випуску, номер шаci YV2J4CLAX5В380791, вага 4900 кг, об`єм 9364 см.куб., з встановленим дизельним двигуном, коробкою передач, колесами та баками для техрідини, номер двигуна D9*016610, без кузова кабіни, кількість -1 штука.

Вказана митна декларація прийнята відділом митного оформлення № 1 митного поста Прикарпаття Галицької митниці Держмитслужби та зареєстрована № UА209250/2020/000869 від 21.01.2021р.

Як видно з графи 33 вказаної митної декларації - ФОП ОСОБА_1 зазначив код товару УКТ ЗЕД , якому відповідає ставка ввізного мита 0 %. По вказаній декларації нараховані митні платежі за ставкою в розмірі: ввізне мито - 0, податок на додану вартість - 17 504,40 грн. Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі АСАУР) в автоматизованій системі митного оформлення Інспектор (далі АСМО Інспектор) згенеровані форми митного контролю 107-3 «Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД» з інструктивним повідомленням: «Товар № 1. Можливо, неправильна класифікація товару: Товар(и) № 1 це перше митне оформлення імпортером цього товару З даною країною походження за останній рік. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товарів».

Згідно Переліку індикаторів ризику, які можуть використовуватися посадовими особами митниць для обрання форм та обсягів митного контролю на підставі застосування системи управління ризиками, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 31.07.2015р. № 684 Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління для визначення форм та обсягів митного контролю (зі змінами) додано наступну форму митного контролю 107-3 (Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД),

Під час проведення митного контролю товару, митний орган ініціював скерування запиту № 209250/2021/000869 від 26.01.2021р. до спеціалізованого підрозділу - управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Галицької митниці Держмитслужби.

08.02.2021р. Галицька митниця Держаної митної служби України прийняла Рішення про визначення коду товару № КТ--2021, яким встановила, що товар відповідає наступному опису: шасі сідельного тягача з установленим двигуном, марки VOLVO, моделі FM7, вживане, 2004 року випуску, номер шаci YV2J4CLAX5В380791, вага 4900 кг, об`єм 9364 см.куб., з встановленим дизельним двигуном, коробкою передач, колесами та баками для техрідин, номер двигуна D9*016610, без кузова кабіни, кількість -1 штука та має класифікуватись за кодом товару згідно УКТ ЗЕД - . Встановлено код товар - відповідає ставка мита 10 %.

З службової записки управління адміністрування митних платежів, митної вартості, класифікації товарів Галицької митниці Держмитслужби від 12.02.2021р. № 7.4-15/44-385, видно, що внаслідок зміни заявленого коду товару згідно УКТ ЗЕД, у разі митного оформлення вказаного товару за кодом УКТ ЗЕД який визначений митним органом, різниця між нарахованими за митною декларацією 21.01.2021р. № 209250/2021/000869 податками та сумою платежів, яка підлягала б сплаті до Державного бюджету України складає -10 502,64 грн., з них ввізне мито - 8 752,20 грн., податок на додану вартість - 1 750,44 грн.

Отже, ФОП ОСОБА_1 під час декларування товару в митній декларації від 21.01.2020р. .№ UA09250/2020/000869 заявив неправдиві відомості, які необхідні для визначення коду товару з УКТ ЗЕД, що призвело до протиправного зменшення розміру митних платежів на суму 10 502,64 грн.

ФОП ОСОБА_1 , в письмовому поясненні вказав, що 21.01.2021р. подав до митного оформлення декларацію на вищевказаний товар, визначенні коду цього товару за УКТ ЗЕД керувався товаро-супровідними документами, в тому і копією декларації країни відправлення від 15.01.2021р. № 21PL402010E0048362. Зазначив, що у всіх цих документах і у висновку експертного дослідження від 25.01.2021р. № 177/178/21-28 такий товар класифікується за кодом УКТ ЗЕД . Оскільки Рішення про визначення коду товару митний орган приймав в період: 25.01.2021р. - 08.02.2021р., вважає цей випадок класифікації товару складним. Усю інформацію та документи, які він отримав від перевізника та імпортера та з мережі Інтернет, надав митному органу, іншою інформацією та документами не володіє.

Із змісту офіційного перекладу копії декларації країни відправлення від 15.01.2021р. № 21PL402010E0048362, видно, що вказаний товар класифікований у товарній підкатегорії УКТ ЗЕД . Проте, ФОП ОСОБА_1 цей факт проігнорував, незважаючи на те, що керувався цим документом при визначенні коду цього товару, про що йдеться у його поясненні від 15.02.2021р.

Також ФОП ОСОБА_1 , не оскаржував Рішення Галицької митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 08.02.2021р. № КТ--2021, та задекларував товар згідно поданою митною декларацією від 19.02.2021р. № UA209250/2021/003065. Тобто, погодився з тим, що у графі 31 раніше поданої митної декларації № UA 209250/2020/000869 вніс неправдиві відомості про технічні характеристики цього автомобіля, зазначивши, що товар є шасі вантажного автомобіля, а не в дійсності шасі сідельного тягача. Тому, ФОП митний брокер ОСОБА_1 , надаючи на професійній основі послуги із декларування товарів, керуючись товаро-супровідними документами, задекларував товар, не пересвідчився у точності та достовірності таких відомостей, не здійснив огляд товару з метою перевірки його відповідності опису, що призвели до неправильного опису та призначення невірного коду товару.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.52 МК видно, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані в т.ч. подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

ст.69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Згідно ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів в т.ч. відомості про товари: г) код товару згідно з УКТ ЗЕД.

ст.260 МК України зазначено, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Із змісту ч.1, ч.8 ст.264 МК України, видно, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

В п.1, п.4 ч.1, ч.4 ст.266 МК України передбачено обов`язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи. Декларант зобов`язаний: в т.ч. здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

Тобто, саме декларант несе у повному обсязі відповідальність за вчинення порушення митних правил.

Як видно з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 у відповідності до ч.2 ст.266 МК України із заявою для проведення фізичного огляду товару до митного органу не звертався.

З Наказу Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012р. «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» видно, що у графі 31 ЕМД зазначаються відомості про товар, які дають змогу ідентифікувати та класифікувати товар, тобто відомості необхідні для однозначного віднесення товару до коду згідно УКТЗЕД.

Отже, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 ЕМД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

Відповідно до ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

ст.485 МК України, передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей. Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст.485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів), тобто декларант або уповноважена ним особа на момент подачі декларації повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Колегія суддів звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 визнано таким, що порушив ст. 485 МК України, яка передбачає дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Позивач під час декларування товару в митній декларації від 21.01.2020р. № 209250/2021/000869 заявив неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 10502,64 грн. Тобто, позивач при митному оформленні товару здійснив дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме в митній декларації з метою зменшення розміру митних платежів неправдиві відомості щодо коду товару, чим вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 надаючи на професійній основі послуги із декларування товарів, задекларував товар не впевнившись у точності достовірності таких відомостей зазначених в товаро-супровідних документах, не здійснив огляд товару з метою перевірки його відповідності опису, що призвело до неправильного опису на визначення невірного коду товару.

Доводи апелянта про відсутності умислу в його діях колегія суддів відхиляє, зважаючи на наявність належних та допустимих доказів які знаходяться в матеріалах справи: протокол про порушення митних правил від 18.02.2021р. № 0321/20900/21, митна декларація від 21.01.2020р. № 209250/2021/000869, копія декларації країни відправлення від 15.01.2021р. №21PL40201E00483, Рішення Галицької митниці Держаної митної служби України від 08.02.2021р. № КТ--2021, службова записка управління адміністрування митних платежів, митної вартості, класифікації товарів Галицької митниці Держмитслужби від 12.02.2021р. № 7.4-15/44-385, митна декларація від 19.02.2021р. № UA 209250/2021/003065.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 , не оскаржував рішення Галицької митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 08.02.2021р. № КТ--2021, а погодився з ним, задекларувавши цей товар згідно поданою митною декларацією від 19.02.2021р. № UA209250/2021/003065.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Івано-Франківської митниці Держмитслужби діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року у справі № 300/2672/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 24.05.2024р.