Справа № 460/3081/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 року м. Рівне №460/3081/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 26.02.2024 №60 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача відновити виплату раніше призначеної на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку з дня її призначення, а саме з 14.12.2023 та виплачувати таку пенсію, починаючи з 14.12.2023.

Ухвалою суду від 25.03.2024 позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою суду від 05.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що з моменту досягнення 54-річного віку зверталась до пенсійного органу за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 14.12.2023 їй призначено пенсію зі зменшенням пенсійного віку, однак 26.02.2024 відмовлено у призначенні пільгової пенсії з підстав недостатнього періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993. Звертає увагу, що станом на 01.01.1993 прожила у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що підтверджено посвідченням потерпілого 3 категорії, довідкою органу місцевого самоврядування та рішенням суду про встановлення факту проживання. Таким чином, вважає, що прожила у забрудненій зоні достатню кількість років для зниження пенсійного віку на 6 років максимально. За наведеного вказує, що призупинення пенсії з 14.12.2023 та рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії є протиправними, у зв`язку з чим просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого звертає увагу суду, що початкова величина до позивача не застосовується, оскільки доказів, що підтверджують постійне проживання або постійну роботу з 26.04.1986 по 31.07.1986 в зоні гарантованого добровільного відселення матеріали справи не містять, а тому позивач не має права на початкову величину заниження пенсійного віку на 3 роки. Окрім того, згідно з записами диплому НОМЕР_1 позивач з 01.09.1984 по 29.07.1987 навчалася в Львівському СПТУ №68, м.Львів, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Наголошує, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення у переліку документів визначених Порядком №22-1, відсутнє. Крім того, з поданих для призначення пенсії документів, а саме трудової книжки НОМЕР_2 слідує, що позивач в період з 02.09.1987 по 28.08.1990 працювала в колгоспі «Зоря комунізму», який знаходиться в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, що не відносяться до забрудненої зони. Зазначає, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні гарантованого добровільного відселення. Відтак, до проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 29.07.1987 (м.Львів) та період роботи в колгоспі «Зоря комунізму», тому період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 3 місяці 14 днів (з 06.09.1990 по 13.02.1992 с.Стара Рафалівка, з 26.02.1992 по 31.12.1992 с.Заболоття). Оскільки, позивачем не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 роки, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, відсутнє. За наведеного, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Стара Рафалівка Володимирецького району Рівненської області та є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_3 , виданим 28.09.2020 Рівненською обласною державною адміністрацією, повторно замість посвідчення серії НОМЕР_4 .

Згідно з довідкою Вараської міської ради Рівненської області с.Стара Рафалівка №151 від 20.02.2023, позивач була зареєстрована та проживала в с.Стара Рафалівка з 01.01.1986 по 06.05.1988 та з 06.09.1990 по 13.02.1992. Підстава видачі: погосподарська книга №2 на 1986-1990 роки, погосподарська книга №6 на 1991-1995 роки.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.10.2023 по справі №556/2812/23, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07.12.2023, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , дійсно постійно проживав в АДРЕСА_2 в періоди з 01.01.1987 по 14.01.1987 включно, з 01.06.1986 по 31.08.1986 включно, з 18.05.1987 по 25.07.1987 включно, з 30.07.1987 по 31.08.1987 включно, з 14.07.1988 по 31.07.1988 включно, з 29.08.1988 по 18.09.1988 включно, з 17.07.1989 по 05.08.1989 включно, з 16.07.1990 по 04.08.1990 включно та з 29.08.1990 по 05.09.1990 включно.

Згідно з довідкою Вараської міської ради Рівненської області с.Заболоття №82 від 13.02.2023, ОСОБА_1 дійсно зареєстрована з 26.02.1992 по даний час в с.Заболоття Вараського району Рівненської області. Підстава видачі: погосподарська книга №8 Заболоттівської сільської ради за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_6 ; погосподарська книга №9 Заболоттівської сільської ради за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_7 ; погосподарська книга №4 Заболоттівської сільської ради за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_8 ; погосподарська книга №4 Заболоттівської сільської ради за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_9 ; погосподарська книга №7 Заболоттівської сільської ради за 2011-2015 роки, особовий рахунок № НОМЕР_10 ; погосподарська книга №8 Заболоттівської сільської ради за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_11 ; погосподарська книга №4 Заболоттівської сільської ради за 2021-2022 роки, особовий рахунок № НОМЕР_12 .

Відповідно до відмітки у паспорті позивача МЮ205028, 19.08.1996 місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, с.Стара Рафалівка та с.Заболоття Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

14.12.2023 позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 21.12.2023 №60 (за принципом екстериторіальності) позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тієї підстави, що відсутній необхідний страховий стаж та період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

27.12.2023 позивач знову звернулась з заявою до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку та відповідними документами, зокрема щодо страхового стажу.

Рішенням органу ПФУ від 29.12.2023 №60 позивачу призначено пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14.12.2023.

29.01.2024 позивач звернулась до відповідача з запитом щодо зупинення/припинення нарахування пенсії по віку, що була призначена 14.12.2023.

Листом від 05.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 4 місяці 16 днів, а рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.10.2023 по справі №556/2812/23 будь-які зобов`язання на органи Пенсійного фонду України не покладено. Вказало, що за результатами перегляду рішення про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплату призначеної пенсії призупинено, оскільки факт постійного проживання/роботи у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років документами не підтверджено.

Листом від 01.03.2024 відповідач повідомив ОСОБА_1 про прийняте рішення від 26.02.2024 №60 про відмову у призначенні пенсії.

Так, відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 26.02.2024 №60, у призначенні пільгової пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено, оскільки період постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає менше 3 років.

У вказному рішенні зазначено про те, що дата звернення 14.12.2023, вік заявника 54 роки 7 місяців 6 днів, страховий стаж становить 26 років 4 місяці 28 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди; період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 3 місяці 14 днів (з 06.09.1990 по 13.02.1992 Рівненська область Володимирецький район с.Стара Рафалівка, з 26.02.1992 по 31.12.1992 Рівненська область Володимирецький район с.Заболоття); до проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 29.07.1987, оскільки позивач навчалася в Львівському середньому професійно-технічному училищі №68 згідно диплому А №156385 від 29.07.1987 та період роботи в колгоспі «Зоря комунізму», який знаходиться в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, оскільки зазначені території не відносяться до забрудненої зони; рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.10.2023 по справі №556/2812/23, встановлено факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.01.1987 по 14.01.1987 включно, з 01.06.1986 по 31.08.1986 включно, з 18.05.1987 по 25.07.1987 включно, з 30.07.1987 по 31.08.1987 включно, з 14.07.1988 по 31.07.1988 включно, з 29.08.1988 по 18.09.1988 включно, з 17.07.1989 по 05.08.1989 включно, з 16.07.1990 по 04.08.1990 включно та з 29.08.1990 по 05.09.1990, що має юридичне значення. Зобов`язання щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на органи Пенсійного фонду України не покладено. Таким чином, документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку на 6 років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-ІV. Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років, починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Суд звертає увагу на те, що за змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки постійне проживання або робота в зоні гарантованого добровільного відселення протягом усього періоду з моменту аварії по 31 липня 1986 року не є обов`язковим; достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (тобто, 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року у справі №556/1153/17.

Зі змісту спірного рішення відповідача слідує, що пенсійний орган заперечує право на встановлення позивачу початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Вказаний порядок прийнято відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (доповнено згідно з Постановою Пенсійного фонду №33-1 від 25.11.2021), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відтак, механізм реалізації права, передбаченого законом, зокрема, щодо переліку документів, необхідних для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чітко передбачений Порядком №22-1.

З аналізу наведених норм слідує, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи є (1) довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) та (2) посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Заперечуючи право позивача на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки та вказуючи на відсутність необхідних трьох років проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, відповідач вказує, що до періоду проживання у вказаній зоні враховано лише періоди з 06.09.1990 по 13.02.1992, з 26.02.1992 по 31.12.1992 та вказано про те, що не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 29.07.1987, оскільки позивач навчалася в Львівському середньому професійно-технічному училищі №68 згідно диплому НОМЕР_1 від 29.07.1987 та період роботи в колгоспі «Зоря комунізму» (з 02.09.1987 по 28.08.1990), який знаходиться в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, оскільки зазначені території не відносяться до забрудненої зони. При цьому зазначено, що відсутні підстави для врахування періодів на підставі рішення суду у справі №556/2812/23, в тому числі, оскільки рішення суду відсутнє в переліку необхідних документів вказаних у Порядку №22-1. Тому вказує, що період проживання (роботи) ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 3 місяці 14 днів.

Суд не погоджується з вказаним розрахунком періоду проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення та зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, відповідно до довідки №151 від 20.02.2023, позивач була зареєстрована та проживала в с.Стара Рафалівка, зокрема з 01.01.1986 по 06.05.1988.

Період проживання з 06.09.1990 по 13.02.1992 на підставі вказаної довідки, відповідачем не заперечується.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.10.2023 по справі №556/2812/23, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , дійсно постійно проживала в с. Стара Рафалівка, в періоди з 01.01.1987 по 14.01.1987 включно, з 01.06.1986 по 31.08.1986 включно, з 18.05.1987 по 25.07.1987 включно, з 30.07.1987 по 31.08.1987 включно, з 14.07.1988 по 31.07.1988 включно, з 29.08.1988 по 18.09.1988 включно, з 17.07.1989 по 05.08.1989 включно, з 16.07.1990 по 04.08.1990 включно та з 29.08.1990 по 05.09.1990 включно.

Тобто, вказаним рішенням суду встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що позивач дійсно постійно проживала в с. Стара Рафалівка, зокрема в період з 01.06.1986 по 31.08.1986 включно, що дає право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку.

Суд зауважує, що приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 319 ЦПК України визначено зміст рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Так, за частиною першою цієї статті, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведеного, суд критично оцінює неврахування пенсійним органом періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення на підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.10.2023 по справі №556/2812/23 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки в силу закону воно є обов`язковини для відповідача для врахування при прийнятті ним рішення про призначення пенсії.

З таких підстав, підлягають врахуванню періоди проживання ОСОБА_1 у вказаній зоні з 01.01.1987 по 14.01.1987 (14 днів), з 01.06.1986 по 31.08.1986 (3 місяці), з 18.05.1987 по 25.07.1987 (2 місяці 8 днів), з 30.07.1987 по 31.08.1987 (1 місяць 1 день), з 14.07.1988 по 31.07.1988 (18 днів), з 29.08.1988 по 18.09.1988 (21 день), з 17.07.1989 по 05.08.1989 (20 днів), з 16.07.1990 по 04.08.1990 (20 днів) та з 29.08.1990 по 05.09.1990 (8 днів), що сукупно становить 9 місяців 17 днів. При цьому, підлягає врахуванню й період з 01.06.1986 по 31.08.1986, який дає право позивачу на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що позивач протягом періоду, що дає право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки (з 01.06.1986 по 31.07.1986), проживала у зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

При цьому, суд враховує, що документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Відповідно до статті 15 Закону Закону №796-ХІІ довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Згідно з положеннями статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Наведені висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а, від 08.06.2022 у справі №805/3752/18-а, від 26.07.2023 у справі №460/2589/20.

Відповідно до посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_3 , виданим 28.09.2020 Рівненською обласною державною адміністрацією повторно замість посвідчення серії НОМЕР_4 , позивач є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що посвідчення 3 категорії позивачу видане уповноваженим на те державним органом, який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів. Отже, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні статусу потерпілої особи.

В свою чергу відповідачем, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий позивачу статус скасований, тобто відсутні підстави ставити під сумнів наданий позивачу статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Отже, наявне у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а та від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що відповідно до диплому серії НОМЕР_1 від 29.07.1987, 01.09.1984 ОСОБА_1 вступила на навчання до Львівського середнього професійно-технічного училища №68. Згідно записів у трудовій книжці, серії НОМЕР_2 , позивач з 02.09.1987 по 28.08.1990 працювала в колгоспі «Зоря комунізму».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт реєстрації та проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно достатті 55 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, суд наголошує, що факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення у спірний період засвідчує довідка органу місцевого самоврядування - Вараської міської ради Рівненської області с.Стара Рафалівка №151 від 20.02.2023 про те, що позивач була зареєстрована та проживала в с.Стара Рафалівка з 01.01.1986 по 06.05.1988 та з 06.09.1990 по 13.02.1992.

Отже, дані трудової книжки та диплому, не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, які підтверджено вищенаведеною довідкою органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3.

Тобто, позивач надала основний документ, що підтверджує право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), яке засвідчує той факт, що станом на 01.01.1993 він проживав в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Більше того, відповідний період проживання підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування, як того вимагають положення Порядку №22-1.

За наведеного, суд відхиляє доводи пенсійного органу про те, що не підлягають зарахуванню період навчання з 01.09.1984 по 29.07.1987, оскільки позивач навчалася в Львівському середньому професійно-технічному училищі та період роботи з 02.09.1987 по 28.08.1990 в колгоспі «Зоря комунізму», який знаходиться в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, оскільки зазначені території не відносяться до забрудненої зони.

У відзиві на позовну заяву відповідач також вказував про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні гарантованого добровільного відселення, з покликанням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №500/2422/23.

Разом з тим, суд зазначає, що покликання відповідача на вказану постанову не заслуговують на увагу, з огляду на те, що обставини справ є відмінними.

Згідно з довідкою Вараської міської ради Рівненської області с.Заболоття №82 від 13.02.2023, ОСОБА_1 дійсно зареєстрована з 26.02.1992 по даний час в с.Заболоття Вараського району Рівненської області.

Відповідно до відмітки у паспорті позивача МЮ205028, 19.08.1996 місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу, що за змістом спірного рішення відповідача, ОСОБА_1 враховано період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.02.1992 по 31.12.1992 (Рівненська область Володимирецький район с.Заболоття), тобто на підставі довідки №82 від 13.02.2023.

Оскільки, пенсійним органом визнається період проживання позивача по 01.01.1993 відповідно до довідки №82 від 13.02.2023, тому суд критично оцінює не врахування вказаного періоду проживання в подальшому.

Суд зазначає, що у даній справі відсутні докази, які б свідчили про те, що позивач постійно проживала (працювала) з 01.01.1993 на території населеного пункту, що не відноситься до території радіоактивного забруднення.

Таким чином, в сукупності вищенаведеного, матеріалами справи підтверджено, що період проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 3 роки 1 місяць (період, що визнається відповідачем та період на підставі рішення суду у справі №556/2812/23). Разом з тим, з урахуванням повністю періодів, які зазначені у довідці органу місцевого самоврядування 4 роки 4 місяці 8 днів, тобто в будь-якому випадку більше 3 років. Загальний період проживання у вказаній зоні становить понад 33 роки.

Оскільки, станом на 01.01.1993 позивач прожила на території зони гарантованого добровільного відселення більше 3 років, її пенсійний вік відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає зниженню з розрахунку: 3 роки початкова величина та додатково 1 рік за 2 роки проживання, однак максимально на 6 років.

За наведеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи в повній мірі підтверджується право позивача на зниження пенсійного віку на 6 років максимально.

Обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ є досячнення особою відповідного віку.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

За наведеного, з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, достатній вік позивача для призначення пенсії має становити 54 роки (60-6).

Судом встановлено, що на момент подання заяви до пенсійного органу про призначення пенсії (14.12.2023), позивачу виповнилося 54 роки 7 місяців 6 днів. Тому, вказана умова є дотриманою.

Одночасно суд зауважує, що також обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

За наведеного, з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, достатній страховий стаж позивача для призначення пенсії має становити 24 роки (30-6).

Відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії вказав, що що страховий стаж позивача становить 26 років 4 місяці 28 днів.

Таким чином, у позивача наявний необхідний страховий стаж, а обставини щодо наявності необхідного страхового стажу не є спірними у даній справі. Тому, вказана умова також є дотриманою.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особа, яка станом на 01.01.1993 прожила на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а також прожила достатню кількість років в цій зоні для зменшення пенсійного віку на 6 років максимально.

Отже, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішенням від 26.02.2024 №60 безпідставно та не правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

А відповідно до частини другої, третьої статті 49 вказаного Закону, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Разом з тим, відповідно до обставин справи, ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 14.12.2023 рішенням органу ПФУ від 29.12.2023 №60. Листом від 05.02.2024 відповідач повідомив, що за результатами перегляду рішення про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, виплату призначеної пенсії призупинено. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.02.2024 №60, яке підлягає скасуванню, відмовлено у призначенні пенсії.

Оскільки, рішенням від 26.02.2024 №60 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, то суд зауважує, що правомірність дій відповідача щодо призупинення виплати призначеної пенсії, не є предметом розгляду у даній справі.

Матеріалами справи підтверджується, що до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії позивач звернулась 14.12.2023, то в даному випадку, з урахуванням вимог статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія підлягає призначенню саме з цієї дати.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для належного захисту порушеного права позивача, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.02.2024 №60 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14.12.2023.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №60 від 26.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 14.12.2023 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м.Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко