Справа № 440/18533/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.В. Довгопол
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 р. Справа № 440/18533/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2024, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/18533/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій просив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нараховувати та виплачувати належну ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону №796, виходячи виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року - згідно відсотку втрати працездатності (на сьогоднішній день) - 70% з проведенням перерахунку на 1 січня кожного місяця відповідного року, при зміні мінімальної заробітної плати в Україні, починаючи з 22.11.2019 без врахування формули, визначеної пунктом 9-1 Порядку №1210; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області суму протиправно не сплаченої ОСОБА_1 частини основної державної пенсії по інвалідності та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 22.11.2019 по 30.11.2021 в розмірі 198247 грн. 34 коп.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 по справі № 440/18533/21 залишено без змін.

18.03.2024 позивач через "Електронний суд" подав до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, в якій просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 440/18533/21 у зв`язку з виключними обставинами, а саме, прийняттям рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 №7-р(І)2023 у справі №3-51/2021(115/21).

В заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами позивач, зокрема, зазначає, що 24 грудня 2023 року йому стало відомо про прийняте Рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 року №7-р(І)/2023 у справі № 3-51/2021(115/21) від знайомого "чорнобильця" співробітника по службі. Цього ж дня ОСОБА_2 ознайомився на офіційному вебсайті КСУ з текстом вказаного рішення. Після цього, позивач звернувся із заявою від 28 грудня 2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з приводу перерахунку пенсії, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-р(І)2023 по справі №3-51/2021 (115/21). Заява та звернення позивача зареєстровані за №30850/Р-1600-23 та за №30850/1/ Р-1600-23 від 28.12.2023, що підтверджується листом відповідача від 10.01.2024 за №940-30850/Р-02/8-1600/24. Враховуючи зазначене, вважає необхідним визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із заявою та поновити позивачу строк такого звернення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі №440/18533/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявникові без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у період з 28.12.2023 року заявником вживалися дії щодо позасудового врегулювання спірної ситуації з відповідачем, у зв`язку із чим, тридцятиденний строк звернення до суду, встановлений ст. 363 КАС України пропущений з поважних причин.

Відповідно до приписів ч.2 ст.312 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без розгляду, оскільки заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, а судом не встановлено обґрунтованих підстав, як для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, так і для його поновлення.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 361 КАС України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

За п. 4 ч. 1 ст. 363 КАС України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

У даному випадку, в якості виключної обставини ОСОБА_1 посилається на рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 7-р(1)2023 у справі № 3-51/2021 (115/21).

Слід врахувати, що вказане рішення було офіційно оприлюднено 21.11.2023 (Офіційний вісник України від 21.11.2023 2023 р., № 93, стор. 174, стаття 5507, код акта 120890/2023), що підтверджено відомостями офіційного веб-сайту Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/v007p710-23).

Разом з тим, позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі №440/18533/21 лише 18.03.2024, тобто з пропуском 30-денного строку, встановленого статтею 363 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів наголошує, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Як вбачається з матеріалів справи, доводи апелянта щодо причин пропуску строку на звернення до суду за переглядом судового рішення за виключними обставинами в суді першої інстанції тотожні доводам апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник вказує про досудове врегулювання спору.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки у даному випадку законом не визначено обов`язковість досудового врегулювання спору. Крім того, вказані обставини не впливають на визначений процесуальним законом початок перебігу строку із зверненням до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а також не свідчать про наявність перешкод для подання до суду такої заяви.

Покликання апелянта щодо перебування на стаціонарному лікуванні з 11.01.2024 по 31.01.2024, з 05.02.2024 по 23.02.2024, з 28.02.2024 по 14.03.2024, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не приймаються судом, оскільки таке лікування відбувалось у 2024 році, а не протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України, а тому не можуть слугувати доказами поважності пропуску строку звернення до суду із заявою від 18.03.2024 про перегляд рішення за виключними обставинами у справі №440/18533/21.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо перегляду судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Частиною четвертою статті 366 КАС України встановлено, що крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Отже, строк на подання заяви про перегляд може бути поновлено судом у разі наведення поважних причин його пропуску.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, та/або були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

За наслідками апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, таких поважних причин апелянтом не зазначено, а судом не встановлено.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі № 536/2248/17.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, заявником у клопотанні про поновлення строку не наведено належних та достатніх підстав, за наявності яких причини пропуску встановленого законом строку звернення до суду з даною заявою, можна визнати поважними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлені всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування її не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі № 440/18533/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий