Справа № 480/13312/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із наявністю у його власності об`єкту нерухомого майна - корівника, загальною площею 4459 м. кв., Головним управлінням ДПС у Сумській області були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, яким визначено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Позивач зазначає, що він є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки у продовж 2018 - 2023 років займається тваринництвом, здебільшого розведенням овець. При цьому вважає, що належна йому будівля корівника є об`єктом нерухомості призначеним для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому на неї розповсюджується правовий статус будівлі, яка не є об`єктом оподаткування, згідно з підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Відтак Головним управлінням ДПС в Сумській області протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими нараховано зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Ухвалою суду від 22.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
12.03.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову та зазначає, що ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні положень ПК України та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутній запис про віднесення нежитлових будівель, корівника до класу 1271"Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства". Тому, позивач не має право на отримання пільги передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (корівник).
Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що спір між тими ж сторонами у подібних правовідносинах вже вирішувався та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 від 480/5039/21 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 має у власності об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі, корівники, загальною площею 4459 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 20-22).
Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.
Згідно з пунктом 266.1.1. статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. 266.2.1. ст. 266 ПК України).
За змістом пп. "ж" п. 266.2.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII, який набрав чинності 1 січня 2019 року, внесено зміни до ПК України й підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в наступній редакції: не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Аналізуючи наведені вище приписи норми підпункту "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, суд зазначає, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).
Саме такі висновки щодо застосування норм права було неодноразово викладено у постановах Верховного Суду, зокрема від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затверджено і введено в дію наказом Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 № 507, в редакції на час виникнення спірних правовідносини, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.
Таким чином, будівля корівника призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Щодо доводів про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, суд зазначає наступне.
Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 160/9061/20, від 1 квітня 2021 року у справі № 820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17.
У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").
Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю;
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.
Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
З матеріалів справи вбачається, що у власності ОСОБА_1 є об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі, корівники, загальною площею 4459 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-22).
За твердження позивача, він займається тваринництвом, здебільшого розведенням овець, тому є сільськогосподарським товаровиробником та має право на пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Проте, позивачем не надано суду належних доказів того, скільки голів овець він вирощував у спірний період, не надано належних доказів щодо збирання, зберігання кормів, їх придбання, придбання обладнання для ведення сільськогосподарської діяльності, тощо.
Згідно з цим договором ОСОБА_1 зобов`язується передати ОСОБА_2 одну вівцю за ціною 3500 грн.
Суд зазначає, надані представником позивача копії вказаних договогрів купівлі-продажу, цивільно-правових договорів (а.с. 47-56), накладних у яких не зазначені підстави їх видачі (а.с. 57-70), а також лист ГУ Управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 01.03.2023 наявність зареєстрованих за позивачем причипу-платформи, причіпу та екскаватова-навантажувача (а.с. 71) без надання інших доказів щодо зайнятості особи у процесі виробництва (вирощування) сільськогосподарської продукції, не відносить її до категорії сільськогосподарських товаровиробників.
Сам по собі факт наявності у власності позивача будівлі, призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності не може свідчити про ознаку позивача, як сільськогосподарського товаровиробника.
Отже, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів, що у спірний період він безпосередньо займався сільськогосподарською діяльністю, а саме був зайнятий у процесі виробництва (вирощування), переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації, у суду відсутні правові підстави вважати, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.
За таких обставин, суд дійшов висновку що належні йому на праві власності нежитлові приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Враховуючи викладене, прийняте відповідачем у відношенні ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар