Справа № 442/3383/24
Суддя: Курус Р. І.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/3383/24
Провадження №2-а/442/44/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

з участю секретаря судових засідань Федишин Б.І.,

позивача, його представника адвоката Мазура В.В,

в с т а н о в и в:

24.04.2024 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати дії поліцейського РВП ГУНП у Львівській області рядового Доскоч Михайла Андрійовича, протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№1911989 від 15.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, щооскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України та накладено на нього штраф у розмірі 425 гривень. З даної постанови вбачається, що 15.04.2024 о 00.48 год на вул. Лесі Українки, 8 в м. Дрогобичі Львівської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не пред`явив реєстраційних документів, чим порушив п.2.1. б ПДР України керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб. Зазначив, що поліцейський без жодних на те правових підстав зупинив належний йому автомобіль і бездоказово звинуватив у порушенні Правил дорожнього руху, не встановивши фактичні обставини справи, не зібравши необхідних доказів про вчинення адміністративного правопорушення та не врахувавши його доводів, безпідставно виніс оскаржувану постанову. Відтак, вважає дії поліцейського протиправними, а винесену ним постанову незаконною.

Зсилається на те, що недотримання поліцейським вимог ст.35 ЗУ "Про національну поліцію", незрозуміла поведінка поліцейського на дорозі, безпідставність зупинки його автомобіля, неправильне застосування норм матеріального права призвело до нерозуміння водієм дій поліцейського , що в подальшому поліцейським у протиправний спосіб було трактовано як порушення водієм п.2.1 б ПДР і застосовано міру покарання, передбачену ч.1 ст.126 КпАП України.

Додатково зазначив, що поліцейським не було роз`яснено йому його прав, в тому числі і прав на отримання на правової допомоги.

Враховуючи наведене, просить вказану постановускасувати та закрити провадження по справі.

Ухвалою судді від 25.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано п`ятиденний термін для виправлення недоліків зазначених в ухвалі, які позивачем усунено 25.04.2024,

29.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 09.05.2024 року.

09.05.2024 розгляд справи було відкладено на 27.05.2024 за клопотанням позивача.

Станом на 27.05.2024 від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, хоча право подати такий було роз`яснено останньому в ухвалі про відкриття провадження, яку відповідач отримав в системі "Електронний суд".

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Просять його задоволити. Крім того, просять стягнути з відповідача витрати, пов`язані з оплатою судового збору, а також повернути помилково надміру сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, документальне підтвердження яких позивач надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відзиву на позовну заяву не подав.

Будь-яких клопотань про наявність поважних причин неподання відзиву чи неможливість подання такого у визначений в ухвалі про відкриття провадження від 29.04.2024 року суду не надано, а відтак неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Матеріалами справи встановлено, що 15 квітня 2024 року поліцейським Дрогобицького районного відділу ГУ НП у Львівській області Доскоч Михайлом Андрійовичем винесено постанову серії ЕНА №1911989 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КпАП України.

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 15.04.2024 року о 00.59 год., керував транспортним засобом «RenaultKango», державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив реєстраційних документів, чим порушив п.2.1 б. ПДР керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб. Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, у зв"язку з чим на нього було накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, відповідачем не спростовані.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав, а тому, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо визнання дій поліцейського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 протиправними, то слід зазначити наступне.

Так, згідно ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (Пункти 4, 5 розділу I Інструкції № 1395).

Наведені вище норми КУпАП та Інструкції № 1395 в їх взаємодії із нормами Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про Національну поліцію» дають підстави для висновку про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, вимога позивача про визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн. (позивачем позов подано через систему "Електронний суд", а при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

Разом з тим, оскільки позивачем при пред`явленні даного позову судовий збір сплачений в розмірі 1212 грн., а тому надміру сплачений судовий збір в сумі 727,52 грн. підлягає поверненню позивачу.

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, в судовому засіданні представник позивача адвокат Мазур В.В. заявив клопотання про те, що не пізніше п`яти днів після ухвалення судом рішення подасть суду документальне підтвердження понесення позивачем зазначених вище судових витрат.

З врахуванням наведеного, суд у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України роз`яснює представнику позивача те, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім цього, у відповідності до вимог п. 4 ч. 6 ст. 246 КАС України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

За таких обставин, суд вважає за можливе призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 06.06.2024 о 11.30 год., встановити позивачу строк до 03.062024 для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, які пов`язані з правничою допомогою адвоката, та доказів направлення такої заяви відповідачу.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №1911989 від 15.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в poзмірі 425 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 727,52 грн. відповідно до платіжної інструкції від 24.04.2024 за позов ОСОБА_1 .

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, пов`язані з правничою допомогою на 06.06.2024 о 11.30 год.

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк до 03.06.2024 для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення в повному обсязі до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення 27.05.2024.

Суддя Курус Р.І.