Справа № 420/28133/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо невидання наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року збільшеної до 100 000 грн. на місяць додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) видати наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. на місяць додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» пропорційно часу безпосередньої його участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у спірний період, зокрема з період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року, проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Відповідно до витягу з довідки Військової частини НОМЕР_3 від 16.05.2023 року №1871 у період з 01.01.2023 року по 30.04.2023 року, а також витягу з довідки Військової частини НОМЕР_3 від 12.06.2023 року №2/2229 у період з 01.05.2023 року 31.05.2023 року, позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх проведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові завдання. За твердженням позивача, вищевказані довідки є підставою для включення відповідачем до проекту наказу про виплату додаткової грошової винагороди під час дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168.

Разом з тим, у спірний період позивачу було виплачено 30 000,00 грн., замість 100 000,00 грн., як передбачено приписами постанови Кабінету Міністрів України №168.

Не погоджуючись із зменшеним розміром виплаченої додаткової винагороди, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/28133/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Під час розгляду справи до суду від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив по справі, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, та зазначає, що відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», зокрема, №26 від 02.02.2023 року (з 01.01.2023 року по 31.01.2023 року), №35 від 14.02.2023 року (про внесення змін до наказу №26), №52 від 01.03.2023 року №52 (з 01.02.2023 року по 25.02.2023 року), №89 від 01.04.2023 року (з 01.03.2023 року по 31.03.2023 року), №111 від 01.05.2023 року (з 01.04.2023 року по 30.04.2023 року), №147 від 01.06.2023 року (з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року), правобережна частина Херсонської області та міста Херсон не входила до районів ведення воєнних (бойових) дій, і відповідно місця тимчасової дислокації особового складу управління та підрозділів охорони кордону НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ), які знаходились на території Херсонської області на правому березі річки Дніпро, тобто майже всі військовослужбовці НОМЕР_1 прикордонного загону перебували та виконували завдання поза межами зазначених у вказаних наказах районах, окрім окремих підрозділів, які вибували для виконання бойових завдань на Лівий (Окупований) берег річки Дніпро, які встановленим порядком та пропорційно отримали збільшену додаткову винагороду.

Представник військової частини у відзиві зауважив, що позивач, як і більша частина особового складу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ), не перебував в районах ведення воєнних (бойових) дій, які визначені вказаними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України та безпосередню участь у бойових діях у даних районах не приймав.

Крім того, у відзиві представник відповідача зазначив, що витяг із довідки військової частини НОМЕР_3 від 16.05.2023 року №1871, який наданий позивачем до суду в обґрунтування заявлених позовних вимог, не є документом, який може підтверджувати факт перебування ОСОБА_1 в районах ведення бойових дій та виконання бойових завдань в даних районах, оскільки не містить відповідних реквізитів, підписів уповноважених осіб та виданий військовою частиною, в якій позивач військову службу у спірний період не проходив. Враховуючи вказане, за твердженням відповідача зазначені витяги з довідок не можуть бути підставою для виплати додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 в збільшеному до 100 000,00 грн. розмірі.

16.02.2024 року та 19.02.2024 року до суду від відповідача надійшли листи із аналогічним змістом, в яких представник військової частини звертає увагу на те, що сторона позивача просить суд витребувати письмові докази, що стосуються спірних правовідносин за період проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 , зокрема, бойові накази чи витяги з них, копії журналу бойових дій, належним чином завірені рапорти командира підрозділу про участь позивача у бойових діях, які мають підтверджувати залучення позивача до безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджують право позивача на отримання ним збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168. Разом з тим, представник відповідача зауважує, що надати до суду вищевказані докази не вбачається за можливе, оскільки таких документів не існує.

Також Військовою частиною НОМЕР_2 було зазначено, що деякі військовослужбовці частини на нетривалий термін відряджалися в райони ведення бойових дій на Лівому березі річки Дніпро, за що відповідно до вимог законодавства отримували збільшену до 100000 гривень додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168. Однак позивач не входив до кола таких осіб а тому відповідні документи стосовно позивача у Військовій частині не створювались та не існують.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду було вирішено подальший розгляд справи №420/28133/23 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

29.04.2024 року було проведено підготовче судове засідання по справі, в якому представник позивача висловив власну правову позицію по суті спірних правовідносин, а також надав додаткові письмові пояснення по справі. Представник відповідача до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату та час підготовчого судового засідання Військову частину НОМЕР_2 було повідомлено належним чином та завчасно.

Також 29.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання 06.05.2024 року учасники справи не з`явились, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно положень частини 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки (п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України).

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

При цьому в задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 від 06.05.2024 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції судом було відмовлено з підстав порушення відповідачем положень частини 2 ст. 195 КАС України.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що адміністративна справа була підготовлена до розгляду по-суті; сторонами у справі до суду були надані визначені КАС України заяви по суті справи, в яких ними були викладені власні правові позиції по суті заявлених позовних вимог та заперечень проти них, та додаткові письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування їх усних пояснень; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Суд у справі встановив наступне.

Капітан ОСОБА_1 у період з 23.07.2020 року по теперішній час проходить військову службу на посаді заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » І категорії (тип Б) НОМЕР_1 Прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно наявної в матеріалах справи довідки №1642 від 19.10.2023 року, виданої НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Згідно наявних в матеріалах справи наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» районом ведення воєнних (бойових) дій у період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року в районі Херсонської області Херсонського району перебували наступні території:

за наказом №26 від 02.02.2023 року Олешківська міська територіальна громада;

за наказами №35 від 14.02.2023 року та №52 від 01.03.2023 року Олешківська міська територіальна громада, острови Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, острови Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін на території Херсонської міської територіальної громади;

за наказами №89 від 01.04.2023 року, №111 від 01.05.2023 року та №147 від 01.06.2023 року - Олешківська міська територіальна громада, острови Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, острови Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади.

Згідно відомостей, наявних у Витягу із журналів бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.08.2022 року та від 01.01.2023 року, позивач виконував наступні завдання у вказаних районах:

???- період з 25.12.2022 року по 16.02.2023 року - відповідно до бойового розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №36-Р-ДСК від 27.11.2022 року, позивач зі штатною зброєю, виконував завдання щодо реагування на можливі загрози та подальшого їх ефективного виконання завдань. Висвітлення надводної обстановки, недопущення висадки десанту противника. Організація служби на постах спостереження безпосередньо в населеному пунктів - смт. Білозерка, Херсонської області

???- період з 17.02.2023 року по 31.05.2023 року - відповідно до бойового розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №36-Р-ДСК від 27.11.2022 року, останній зі штатною зброєю, виконував завдання щодо реагування на можливі загрози та подальшого їх ефективного виконання завдань, висвітлення надводної обстановки, недопущення висадки десанту противника. Організація служби на постах спостереження безпосередньо в населеному пунктів - с. Зимівник, Херсонської області.

Відповідач під час розгляду справи зазначив, що смт. Білозерка, Херсонської області та с. Зимівник, Херсонської області розташовані на території правого берегу річки Дніпро, яка не відносилась у спірний період та по теперішній час до району ведення воєнних (бойових) дій. Вказаний факт стороною позивача під час розгляду справи не спростовано.

Позивачем до суду надано витяги з довідок військової частини НОМЕР_3 від 16.05.2023 року №1871 та від 12.06.2023 року №2/2229, що видані військовослужбовцям, які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а саме ОСОБА_1 , який за період з 01.01.2023 року по 30.04.2024 року, та з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме під час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони до батальйону включно в операційній зоні оперативного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

Підставою видання довідок зазначені бойові розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України, бойові розпорядження оперативного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", журнали бойових дій, рапорти начальника НОМЕР_1 прикордонного загону про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Разом з тим, згідно довідки №313 від 15.11.2023 року про види грошового забезпечення, що нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року, позивачу у січні 2023 року було нараховано 70 000,00 грн., а з лютого 2023 року по травень 2023 року було нараховано по 30 000,00 грн. додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, у період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом у справі №420/28133/23.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закон України №2232-XII).

Згідно ст.1 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За ст.40 Закону України №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (далі Закон України №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За ч.1 ст. 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ст. 10 Закону України №2011-XII).

Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 (далі постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п.3 постанови №704).

Згідно п.2 Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018 року (далі Інструкція №558), грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату (п.3 Інструкції №558).

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року була прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова №168) із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ №217 від 07.03.2022 року, №350 від 22.03.2022 року, №400 від 01.04.2022 року, №754 від 01.07.2022 року, №793 від 07.07.2022 року, №1066 від 27.09.2022 року, №1146 від 08.10.2022 року, №43 від 20.01.2023 року.

Згідно п.1 постанови №168 (у редакції, чинній з 21.01.2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів.

Постанову №168 було доповнено пунктом 2-1 згідно з постановою КМУ №793 від 07.07.2022 року застосовується з 24.02.2022 року (в редакції Постанови КМУ №43 від 20.01.2023 року), а саме п.2-1 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №533 затверджено Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно п.9 Положення Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

З метою організації застосування норм чинного законодавства, зокрема, п.2-1 Постанови №168 та регулювання порядку здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПСУ) було прийнято наказ №628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», положення якого застосовуються з 01.12.2022 року (далі - Наказ №628).

Відповідно до п.1 Наказу №628, військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення, органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 2 Наказу №628 визначено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

Відповідно до п.3 Наказу №628, документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року №36 було затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Порядок №36), положення якого діяли з 01.02.2023 року по 05.09.2023 року.

За п.3 Порядку №36 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;

8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Пункт 4 Порядку №36 в частині визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, корелюється із приписами п.3 Наказу №628.

За п.6 Порядку №36 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця.

Аналізуючи вищезазначене, враховуючи постійні законодавчі зміни у порядку здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, зокрема, кваліфікації дій щодо безпосередньої участі у воєнних (бойових) діях, суд констатує, що перелік документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у вказаних діях, залишається незмінним.

Тобто, за наявності одного з наведених документів, військовослужбовець, який брав безпосередню участь у воєнних (бойових) діях, має безумовне право на отримання додаткової грошової винагороди у розрахунку до 100 000,00 грн., а у начальника (командира) органу Держприкордонслужби, в якому такий військовослужбовець проходить службу, виникає обов`язок підготувати та видати наказ про здійснення такої виплати такому військовослужбовцю.

Як було зазначено представником позивача ОСОБА_1 в період з 01.01.2023 року по 30.04.2024 року, та з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх проведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме під час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони до батальйону включно в операційній зоні оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Тобто, позивач у спірний період був відряджений з Військової частини НОМЕР_2 до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

На підтвердження вищезазначеного до матеріалів справи надані витяги з довідок військової частини НОМЕР_3 від 16.05.2023 року №1871 та від 12.06.2023 року №2/2229, видані капітану ОСОБА_1 . Підставою видання вказаних довідок зазначені бойові розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України, бойові розпорядження оперативного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", журнали бойових дій, рапорти начальника НОМЕР_1 прикордонного загону про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Крім того суд зауважує, що відповідачем не заперечується факт участі позивача в охороні (обороні) державного кордону або веденні бойових дій у період з 25.12.2022 року по 16.02.2023 року, та з 17.02.2023 року по 31.05.2023 року, що підтверджується доданим до матеріалів справи витягом із журналів бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

На спростування твердження представника відповідача відносно того, що формат «витягу» з довідок на підтвердження факту того, що військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях є таким, що жодним законодавчим приписом не передбачений, представник позивача зазначив, що на кожного з військовослужбовців надається окремий витяг з довідки, оскільки довідка видається на всіх військовослужбовців, які безпосередньо виконували бойові (спеціальні) завдання, перебуваючи у відрядженні до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Аналізуючи вищезазначене суд зазначає, що відповідач, всупереч Порядку №36 на підставі наданих йому документів не виніс наказ про нарахування позивачу виплати додаткової щомісячної винагороди в розмірі до 100 000, 00 грн.

Вищенаведені обставини свідчать про допущену бездіяльність з боку керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), який при отриманні документів, що підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, не видав наказ щодо виплати йому додаткової щомісячної грошової винагороди в розмірі до 100 000, 00 грн.

Твердження відповідача, що позивач не приймав участь в бойових діях безпосередньо на лінії бойового зіткнення та під вогневим ураженням противником спростовуються наявними у справі доказами, наданими на виконання пункту 3 Наказу № 628 та пункту 4 Порядку №36, що в повному обсязі підтверджують безпосередню участь позивача у воєнних (бойових) діях або заходах.

До того ж, суд зазначає, що згідно приписів Наказу №628/0/081-22АГ та Порядку №36, військовослужбовець повинен підтвердити лише безпосередню участь у воєнних (бойових) діях або заходах, а не, як помилково стверджує сторона відповідача, виключно участь в бойових діях на лінії бойового зіткнення та під вогневим ураженням противника.

Вищевикладена позиція суду релевантна до правової позиції, сформованої П`ятим апеляційним адміністративним судом від 30.01.2024 року по справі №420/22130/23.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що за час розгляду даної справи відповідачем не було доведено правомірності своєї бездіяльності щодо невидачі наказу про нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. у період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях або забезпечення ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування ним під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо невидання наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Херсонської області.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) видати наказ по нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 31.05.2023 року додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, із врахуванням проведених виплат за цей період.

Розподіл судових витрат не провадити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький