Справа № 420/10382/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Херсонській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний на час призначення на вищевказану посаду в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 11(одинадцять) років 03(три) місяці 20(двадцять) днів (з 10.08.2005 по 30.11.2016); зобов`язати ГУ НП в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 11 (одинадцять) років 03 (три) місяці 20 (двадцять) днів (з 10.08.2005 по 30.11.2016).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУНП в Херсонській області обраховує надбавку за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки виходячи із стажу служби в поліції, зарахованого виключно за час проходження служби в поліції. Вислугу років за час проходження служби в органах Державної пенітенціарної служби України в стаж служби позивачу не враховується, відповідно надбавка за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки розраховуються без врахування цієї вислуги. Позивач вважає такі дії ГУНП в Херсонській області незаконними, зважаючи на п. 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, за яким до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений законом України «Про Національну поліцію», а також порядок умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Ухвалою судді від 05.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19.04.2024 до суду від Головного управління Національної поліції України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, Закон України від 02.07.2015 р. N 580-VIII «Про Національну поліцію». Законом від 15.03.2022 р. N 2123-1Х "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізацїі діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану", який набрав чинності з 01.05.2022 р., унесені зміни до Закону N 580, зокрема і до статті 60 Закону N 580, а саме встановлено, що "Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції". Відтак, Законом від 15.03.2022 р. N 2123-IX статтю 60 спеціального у спірних правовідносинах Закону N 580 викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування інших нормативно-правових актів, крім тих, що регулюють проходження служби в поліції. Частина друга статті 78 Закону N 580 містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Цей перелік не містить службу в Державній кримінально-виконавчій службі.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 10.08.2005 по 30.11.2016 ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області.

Наказом ГУ НП в Херсонській області від 10.03.2017 № 67 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в поліції та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області.

При цьому, стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки станом на 01 квітня 2017 року визначено як: 00 років 00 місяців 18 днів.

Позивач звернувся до ГУ НП в Херсонській області з рапортом, в якому просив зарахувати йому до вислуги років у поліції період служби в Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2005 по 30.11.2016.

У відповідь на рапорт позивача управлінням кадрового забезпечення ГУ НП в Херсонській області листом № 628/2/01-2024 від 02.04.2024 зазначено, що період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України переліком обрахування стажу служби в поліції не передбачений та правові підстави для його зарахування відсутні.

Зважаючи на безпідставне неврахування відповідачем служби позивача в органах Державної пенітенціарної служби України в стаж служби у поліції, що впливає на обрахунок надбавки за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі за текстом Закон № 540) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі ст.2 Закону № 580 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За приписами частин 1, 2 статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 60 Закону № 580 встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.78 Закону № 580 стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 статті 78 Закону № 580 встановлено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Частинами 3, 4 статті 78 Закону № 580 передбачено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами підпунктів 3-6 пункту 7 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580 зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк: прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому ч.5 ст.23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713) передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях ч.5 ст.23 Закону № 2713 було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України), розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Отже, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України "Про державну службу"), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції, у тому числі й дія статей 22, 23 Закону України "Про міліцію" та відповідні норми Закону України "Про Національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Таким чином, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20.

Посилання відповідача на те, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону № 580, а тому не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, є неприйнятними, оскільки чинним на час проходження позивачем служби в органах поліції та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах кримінально-виконавчої служби, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до п.3 ч.2 ст. 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Суд дійшов висновку, що відповідач, розглядаючи заяву позивача неправильно застосував вимоги ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" та, як наслідок, безпідставно не зарахував позивачу до стажу служби в поліції календарний строк його служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області з 10.08.2005 по 30.11.2016.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області (73000 м.Херсон, вул. Лютеранська, б.4; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний на час призначення на посаду в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області з 10.08.2005 по 30.11.2016 в календарному обчисленні 11 (одинадцять) років 03 (три) місяці 20 (двадцять) днів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області з 10.08.2005 по 30.11.2016 в календарному обчисленні 11 (одинадцять) років 03 (три) місяці 20 (двадцять) днів.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк