Справа № 523/19966/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 523/19966/23

Перша інстанція: суддя Кремер І.О.,

повний текст судового рішення

складено 09.04.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП) та просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАТ Серії № 7942451 від 15.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працівниками поліції його було зупинено без будь-якої законної підстави, оскільки ним не порушувалися правила дорожнього руху, у зв`язку з чим вимога інспектора поліції про пред`явлення документів на право керування транспортним засобом є неправомірною. У зв`язку з цим він не зобов`язаний був на вимогу поліцейського пред`являти документи про право керування транспортним засобом та оскаржувана постанова не могла бути складена.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2022 року у справі №523/7624/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2022 року залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2023 року, близько 01 год. 48 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyndai Sonata», н/з НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Чорноморського козацтва, 16, при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду, чим порушив п.2.1а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КпАП України.

У зв`язку з вчиненням вказаного правопорушення, інспектором поліції УПП в Одеській області Змієвською А.І. було винесено постанову Серії ЕАТ №7215086 від 23.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 року по справі №523/7624/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Отже, керування транспортним засобом всупереч позбавлення такого права є порушенням ч.4 ст.126 КпАП України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі за ст.126 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача до відзиву на позову заяву будо додано відеозапис, на якому відображено подію, зазначену в оскаржуваній постанові серії ЕАТ № 7942451 від 15.10.2023 року, який підтверджує обставини, викладені в постанові.

Зокрема, на вказаному відеозаписі відображено, що 15.10.2023 року о 01 год. 48 хв. у м.Одесі по вул.Чорноморського козацтва, 16, працівником поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль марки «Hyndai Sonata», н/з НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем. Працівником поліції було виявлено у автомобілі цивільну особу жіночої статті, після чого інспектором поліції було запитано у водія чому він перевозить цивільну особу у комендантську годину. В подальшому, інспектором поліції Змієвською А.Г. було заявлено вимогу до водія ОСОБА_1 пред`явити документ, що посвідчує особу водія, посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортних засіб. Під час здійснення перевірки документів ОСОБА_1 інспектором поліції Змієвською А.І. з ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» та системи ЄДРСР було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 року по справі № 523/7624/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Так, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2022 року у справі №523/7624/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2022 року залишено без змін.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до абз. 3,5 ст.317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному КМУ.

Згідно п.3 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1086 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1086) посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до п.5 Порядку №1086 до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.

Згідно абз.3 п.6 Порядку №1086 тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом (крім осіб, які отримали посвідчення водія вперше) після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було пройдено медичний огляд та складено відповідні іспити у встановленому законом порядку.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, позивач, керувавши транспортним засобом за відсутності права такого керування, встановленого судом, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про не зазначення відповідачем у спірній постанові посилання на відеозапис, апеляційний суд наголошує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування лише у разі, коли таке порушення процедури безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи апелянта, що його було безпідставно зупинено з тих підстав, що він не порушував ПДР, у зв`язку з чим вимога працівника поліції надати посвідчення водія є незаконного, з урахуванням наступного.

24.02.2022 року прийнято ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Станом на сьогоднішній день в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Згідно розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 28.02.2023 року №139/А-2023 на території Одеської області запроваджено комендантську годину з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.

Вказані обставини є загально відомими та в силу приписів ч.3 ст.78 КАС України доказуванню не підлягають.

Отже, транспортний засіб марки «Hyndai Sonata», н/з НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 було зупинено під час дії комендантської години.

Згідно п.7 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про ведення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Пунктом 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2021 року № 1456, визначено право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян уповноваженими особами Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Отже, враховуючи те, що інспектором поліції Змієвською А.Г. під час здійснення нею своїх службових функцій було виявлено рух транспортного засобу у період дії комендантської години, у працівника поліції були наявні законні та обґрунтовані підстави для зупинки транспортного засобу марки «Hyndai Sonata», н/з НОМЕР_1 та пред`явлення вимоги водієві надати документи для їх перевірки.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем було доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук