Справа № 213/832/24
Суддя: Мазуренко В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/832/24
Номер провадження 2-а/213/6/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Мазуренка В.В., за участю секретаря судового засідання Дударєвої В.С.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №213/832/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом та просить скасувати постанову ком. Взвода 2 взвод 2 рота 2 бат. Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Савенко Х.О. серії ЕНА №1391265 від 07 лютого 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмріі 510 грн. за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає, що в постанові вказано, що він перевозив дизельне пальне в кількості 900 л., чим порушив вимоги п. 22,5 ПДР, проте згідно з АDR 2023-2025 Перевезення небезпечних вантажів автомобільними дорогами (посібник для водіїв та уповноважених) максимальна загальна кількість вантажу, на яку поширюється звільнення, під час перевезення небезпечного вантажу на одній транспортній одиниці, де ДП відноситься до транспортної категорії 3 дозволено перевезення 1000 літрів. Згідно квитанцій на купівлю дизельного палива, загальний його об`єм складав 800 л.

Вважає, що склад правопорушення відсутній, оскільки ним не порушено граничну допустимість перевезення дизельного палива. Інстекрором ПП не повно з`ясовані обставини справи, а тому постанову інспектора ПП вважає необгрунтованию та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони не з`явились, про длату та час розгляду справи повідомлені свієчасно і належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань не направили.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачем надано відзив на позов, вважають вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначають, що відповідно до п.2.5 ПДР перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами. До порушень цих правил відноситься перевезення небезпечних вантажів без інформації про них (відсутні перевізні документи, відсутнє маркування пакувань знаками небезпеки і номером ООН, маркування транспортних засобів, контейнерів або цистерн табличками оранжевого кольору, великими знаками небезпеки; перевезення упакувань, на яких відсутнє відповідне маркування; перевезення без укріплених табличок оранжевого кольору, великих знаків небезпеки та (або) маркувальних знаків.

Командиром взводу 2 роти 2 батальйону 2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_2 під час патрулювання 07.02.2024 близько 07.50 год. був помічений транспортний засіб Мersedes-Benz 609» номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював перевезення небезпечного вантажу. При перевірці інспектором ПП було виявлено, що водій ОСОБА_1 перевозив дизельне паливо в кількості 900 л., при цьому на контейнері були відсутні маркування та знаки небезпеки, передбачені главою 5.3 п.п. 5.3.1.2 ДОПНВ.

Після з`ясування усіх фактичних даних, інспектором ПП встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. З дотриманням вимог законодавства проведено розгляд справи і винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення. На позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

У відзиві вказує, що позивачем не наведено жодних належних та допустимих доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачем подано відповідь на відзив, з доводами відповідача не погоджується. Вказує, що відповідно до діючих Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04.08.2018 №656 та та підрозділу 1.1.3.6 додатка А до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів передбачено застосування «спрощених» процедур до перевезень на транспортних одиницях незалежно від їх дозволеної максимальної маси, що перевозять небезпечні вантажі в пакуваннях без перевищеної максимальної кількості на транспортну одиницю, зазначеної в підрозділі 1.1.3.6 додатка А до Європейської Угоди. Так, максимальна кількість вантажів, на перевезення яких розповсюджується звільнення, пов`язані з кількістю небезпечних вантажів для перевезення на одній транспортній одиниці, для дизельного палива 1000 літрів, тому що дизельне паливо за Переліком небезпечних вантажів віднесено до 3 транспортної категорії та 3 групи пакування. Вказаний в постанові про адміністративне правопорушення об`єм дизельного палива 900 л. не враховується як небезпечний вантаж, а тому накладення адміністративного стягнення вважає необґрунтованим.

Також вказує, що в оскаржуваній постанові не конкретизована суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП та не зазначений конкретний підпункт п.22.5 ПДР, а саме перевищення якого з габаритів допустив позивач. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не надано та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 , відповідно до якого дозволено керування транспортними засобами категорії В.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1391265 від 07 лютого 2024 року, винесеної командиром взводу 2 роти 2 батальйону 2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Савенко Х.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що 07 лютого 2024 року о 07:50 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мersedes-Benz 609» номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Салтиківська в м. Кривий Ріг, перевозив небезпечний вантаж, а саме дизельне паливо UN 120200Н в кількості 900 л. з порушенням наказу МВС, чим порушив п.22.5 ПДР порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

ОСОБА_1 поставив свої підписи в постанові, якими засвідчив, що йому роз`яснені права за ст. 268 КУпАП, строк оскарження постанови за ст. 289 КУпАП, а також що він отримав копію постанови.

Із копій фіскальних чеків №11, 15, 16, 17 від 07.02.2024 видно, що на автозаправці ПАТ «УКРНАФТА» було придбано дизельне пальне ДП -3-Евро5-ВO в загальній кількості 800 літрів. Окрім того, позивачем на обґрунтування позову надано копію фіскального чеку №8 (дата видачі якого в копії чеку не відобразилась) з якого слідує, що на автозаправці ПАТ «УКРНАФТА» було придбано дизельне пальне ДП -3-Евро5-ВO в загальній кількості 200 літрів.

Предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1391265 від 07 лютого 2024 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених не неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотримання Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.22-5 ПДР України.

Відповідальність за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Диспозиція сформульованих в ч.1 ст. 132-1 КУпАП норм є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів.

Пунктом 22.5 ПДР визначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

Як передбачено статтею 19 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» транспортні засоби, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогам безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів. У разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів відповідність зазначеним вимогам транспортних засобів, обладнання, підготовки водіїв перевіряється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України з видачею відповідних свідоцтв про допуск до перевезення.

Згідно із Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів» дизельне паливо є небезпечним вантажем і згідно Переліку небезпечних вантажів йому присвоєно номер ООН 1202, характеризується середнім ступенем небезпеки при перевезенні.

Відповідно до Глави 5.3 п. п. 5.3.1.1.1 Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ), якщо це потрібно відповідно до положень цього розділу, на зовнішній поверхні контейнерів, контейнерів для масових вантажів, БЕГК, МЕМІІ, контейнерів-цистерн, переносних цистерн і транспортних засобів повинні розміщатися великі знаки небезпеки. Великі знаки небезпеки повинні відповідати знакам небезпеки, вказаним у стовпчику 5 і, за необхідності, у стовпчику таблиці А глави 32 для небезпечних вантажів, що містяться в контейнері, контейнері для масових вантажів, БЕГК, МЕМИ, контейнері-цистерні, переносній цистерні або транспортному засобі, і повинні задовольняти технічним вимогам, викладеним у підрозділі 5.3.1.7. Великі знаки небезпеки розташовуються на контрастному тлі й обводяться пунктирним або суцільним зовнішнім контуром. Великі знаки небезпеки повинні бути атмосферостійкими й забезпечувати довговічність маркування протягом усього рейсу.

Відповідно до п.15 розділу III «Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» затверджених Наказом МВС України від 04.08.2018 року № 656, орієнтовний перелік порушень положень ДОПНВ, розподілених за категоріями небезпеки: порушення категорії небезпеки І: 1) перевезення небезпечних вантажів без інформації про них (наприклад, відсутні перевізні документи, відсутнє маркування пакувань знаками небезпеки і номером ООН, маркування транспортних засобів, контейнерів або цистерн табличками оранжевого кольору, великими знаками небезпеки); 2) порушення, що стосуються маркування: перевезення упакувань, на яких відсутнє відповідне маркування: перевезення без укріплених табличок оранжевого кольору, великих знаків небезпеки та (або) маркувальних знаків.

Встановлено, що 07.02.2024 під час патрулювання командиром взвода 2 взвод 2 рота 2 бат. полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 був помічений автомобіль Mersedes Benz номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював перевезення небезпечного вантажу дизельного палива.

Під час перевірки інспектором патрульної поліції вказаного транспортного засобу щодо дотримання вимог перевезення небезпечних вантажів, було виявлено, що на контейнері, в якому перевозилось дизельне паливо, були відсутні маркування та знаки небезпеки, передбачені главою 5.3 п.п. 5.3.1.2 ДОПНВ, у зв`язку з чим було винесено оскаржувану постанову.

Порядок проведення перевірки транспортного засобу, процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, позивачем не оскаржується.

Як зазначено в постанові, об`єм дизельного палива, що перевозилось позивачем у контейнері становив 900 літрів. Позивач не погоджуючись з цим вказує, що було 800 літрів, на підтвердження чого надав чеки про придбання. При цьому, позивачем надано фіскальні чеки про придбання 800 літрів 07.02.2024 та фіскальний чек №8 113214 (дата придбання не відображена на копії чеку) про придбання ще 200 літрів дизпалива. Таким чином, позивачем надаються докази про придбання 1000 літрів дизельного палива, чим спростовуються його доводи щодо наявності в контейнері 800 літрів дизпалива.

Як видно із фото знімків, доданих до відзиву, відсутні маркування та знаки небезпеки на контейнері, в якому позивач здійснював перевезення небезпечного вантажу. При цьому, факт відсутності маркування та знаку небезпеки на контейнері, позивачем не заперечується.

Підрозділом 1.1.3.6 додатка А до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів передбачені винятки пов`язані з кількостями, що перевозяться в одній транспортній одиниці. Так якщо кількість небезпечних вантажів, що перевозяться в одній транспортній одиниці, не перевищує значень, зазначених у стовпчику 3 таблиці, що міститься в пункті 1.1.3.6.3 (для дизельного палива 1000 літрів), для тієї або іншої транспортної категорії (коли небезпечні вантажі, що перевозяться в транспортній одиниці, відносяться до однієї і тієї ж категорії) ці небезпечні вантажі можуть перевозитися в упаковках в одній транспортній одиниці без застосування нижченаведених положень: глава 1.10, крім вантажів підвищеної небезпеки класу 1 (відповідно до підрозділу 1.10.3.1) і крім звільнених упаковок класу 7 під № ООН 2910 і 2911, якщо рівень активності перевищує значення А2; глава 5.3; розділ 5.4.3; глава 7.2, крім V5 і V8 розділу 7.2.4; СV1 розділу 7.5.11; частина 8, крім: пункту 8.1.2.1 а), пунктів 8.1.4.2-8.1.4.5, розділ 8.2.3, розділ 8.3.3, розділ 8.3.4, розділ 8.3.5, глави 8.4, S1 (3) та (6), S2 (1), S4; S5, S14-S21 і S24 глави 8.5; частина 9.

Однак, вимоги до маркування та знаків небезпеки передбачені главою 5.2 додатка А до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, яка не міститься в переліку вищевказаного п. 1.1.3.6.3 ДОПНВ, а тому положення щодо маркування та наявності знаку небезпеки повинно бути дотримано.

З вказаних підстав суд відхиляє доводи позивача щодо наявності спрощених вимог до перевезень на транспортних одиницях небезпечного вантажу - дизельного палива в кількості до 1000 л.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахування викладеного, суд приходить до переконання, що факт перевезення водієм ОСОБА_1 небезпечного вантажу дизельного палива 07.02.2024 о 07.50 год по вул. Салтиківська в м. Кривий Ріг, з порушенням вимог наказу МВС 04.08.2018 №656, яким затверджені Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів та чим порушені вимоги п.22.5 ПДР України, доведено належними, допустимими та достовірними доказами.

Приписами ч.1 ст.245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість постанови серії ЕНА № 1391265 від 07.02.2024 року про адміністративне правопорушення у відношенні позивача та накладення на нього адміністративного стягнення в виді штрафу, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, відмовляючи у задоволенні позову, вважає за необхідне покласти їх на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.7, 9, 14-3, 132-1 ч.1, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 229 ч.4, 242-246, 255, 257, 262, 286, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Депертамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Дата складення повного рішення суду - 22 травня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко