Справа № 733/897/24
Суддя: Вовченко А. В.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/26/24
Єдиний унікальний №733/897/24
Рішення

Іменем України

24 травня 2024 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В,

за участю секретаря судових засідань - Мошенець Л.М.,

представника позивача адвоката Матроса І.М., в режимі відеоконференції,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Ічня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, закриття провадження у справі

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Матроса І.М. звернувся до Ічнянського районного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.04.2024 р. ЕНА №1873447 за ст. 126 ч.4 КУпАП та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 10.04.2024 р. о 12:40 год. на 72 км автодороги М01 керував транспортним засобом «ВMW», д.н.з. НОМЕР_1 , в межах населеного пункту с. Сираї Чернігівської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення п. 2.1а ПДР України за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобом.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки винесена з порушенням вимог законодавства, за відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення , а також процедури її прийняття. Так оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283, а саме:

В постанові має бути зазначена посада посадової особи, яка винесла постанову, але в оскаржуваній постанові зазначена посада «ІНШІ», яка не передбачена штатним розкладом посад співробітників управлінь патрульної поліції ДПП. Дане порушення також позбавляє його права заявити відповідне клопотання про допит співробітника, який перебуває на посаді «ІНШІ» в судовому засіданні з метою встановлення дійсних обставин справи.

В постанові має бути зазначений опис обставин, встановлених під час розгляду справи. Однак , згідно постанови серії ЕНА №1873447 позивач визнаний винуватим у тому, що 10.04.2024 о 12.40 с. Сираї дорога М01 72 км водій керував ТЗ не маючи при цьому права керування ТЗ, позбавлений з 05.12.2023 по 05.12.2024 р. Деснянським районним судом м.Чернігова, чим порушив п.2.1 а ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. Такі кваліфікуючі ознаки, як «водій» та «не мав права керувати транспортним засобом»- є взаємовиключними, адже є поняття «водій» і є поняття «особа, яка керує транспортним засобом». Тобто водій це саме та

особа, яка має право керування транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Якщо особа, що керує ТЗ не маючи при цьому права керування , то позивач не може бути водієм, а може бути лише особою, яка керує ТЗ. Тобто фабула вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення не має чіткої відповіді.

Окрім того у фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що позивач «керував ТЗ не маю при цьому права керування ТЗ», однак за це передбачена відповідальність за керування за ч.2 ст.126, а не за ч.4 ст.126 КУпАП. В описовій частині оскаржуваної постанови зазначено, що позивач порушив «п.2.1а ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ», але п.2.1 ПДР України має зовсім інший зміст. Так відповідно до п.2.1 ПДР України, зазначено, що «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В разі відсутності такого посвідчення у водія, відбувається порушення вимог п.2.1 ПДР України. Більш того, вимоги п.2.1 ПДР України стосуються лише водія, порушити які може лише водій, а не особа, яка керує транспортним засобом, не маючи права на його керування. Відтак суб`єктом даного правопорушення може бути тільки «водій».

Далі , в оскаржуваній постанові не зазначено про те, яким саме технічним засобом здійснювався фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.251 КУпАП та ст.ст. 73,74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснює, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати Правила дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими. Так ,10.04.2024 року о 12 год.40 хв. в с. Сираї , а/д Київ- Чернігів- Нові Яриловичі,72 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВMW 5401», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при цьому права керування транспортним засобом, позбавлений з 05.12.2023 по 05.12.2024 рік рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова, чим порушив п.2.1 а ПДР. Слід зазначити, що у п.3 та п.5 під час винесення оскаржуваної постанови було допущено технічні описки, а саме: замість «поліцейський», вказано «інші», та замість «особа» , вказано «водій». На основі написаного рапорту поліцейського взводу №1 роти №2 ОСОБА_2 описку було виправлено та завірено печаткою відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП. Вважають, що даний факт не впливає на суть вчиненого правопорушення та його кваліфікацію, і не може бути підставою для задоволення позову, оскільки копія виправленої постанови та рапорту направляється на адресу позивача разом з відзивом.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, окремі недоліки оформлення постанови у справі про адміністративні правопорушення не можуть розглядатись як підстава для її скасування, адже зі змісту постанови серії ЕНА №1873447 від 10.04.2024 року вбачається суть порушення, а також наявні усі обов`язкові відомості вчиненого правопорушення, що в свою чергу відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі КААС №751/10448/16-а. Тому вважають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1873447 від 10.04.2024 року, яка винесена щодо позивача містить всі необхідні відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

Під час перевірки у позивача документів у п.2.1 ПДР було встановлено, що посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутнє. Перевіривши останнього по ІКС «ІПНП» було встановлено, що гр. ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.10.2023 року у справі №750/1185/23 строком на 1 рік. Дана постанова залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року. ОСОБА_2 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області, має звання рядовий поліції, а отже має право у відповідності до ст. 222 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення ПДР поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, та , як наслідок, у результаті розгляду справи виніс стосовно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 1873447 від 10.04.2024 року. Поліцейським дотримана процедура розгляду справи про притягнення особи до адмінвідповідальності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав , просив його задовольнити. Просив визнати недопустимими доказами відзив з додатками, оскільки вони направлені на адресу реєстрації позивача, а не на адресу для направлення кореспонденції. Змінена постанова з виправленнями позивачем та його представником не отримана.

Відповідач в судове засідання не з`явився, та свого представника не направив, хоча був повідомлений про дату і час розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 10.04.2024 р. поліцейським взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області рядовим поліції Садовим Д.В., винесено постанову серії ЕНА № 1873447 відносно ОСОБА_1 за порушення ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме: що 10.04.2024 о 12.40 с. Сираї дорога М01 72 км водій керував ТЗ не маючи при цьому права керування ТЗ, позбавлений з 05.12.2023 по 05.12.2024 р. Деснянським районним судом м.Чернігова, чим порушив п.2.1 а ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ.

Пункт 2.1 (а) ПДР передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особою, позбавленою права керувати транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні

правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з відзивом відповідачем надано докази вчинення позивачем правопорушення, зокрема, факт руху автомобіля позивача 10.04.2024 року зі швидкістю 77 км/год., що підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 , який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та пройшов повірку, та відеозаписом портативної камери.

На підставі викладеного факт руху автомобіля «ВMW», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував Позивач, зі швидкістю 77 км/год у межах знаку (40), підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а отже у патрульного поліцейського були всі підстави для зупинки транспортного засобу за перевищення швидкості.

Тому, лазерний вимірювач Tru Cam LTI 20/20 ІІ є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 ІІ оцінюються судом, як доказ в розумінні статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Усі патрульні уповноважені на оформлення процесуальних документів, що не суперечить чинному закону та вимогам підзаконних актів.

Варто також зазначити, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.

Суд відхиляє твердження представника позивача про те, що відзив не можна брати до уваги, так як останній поданий на адресу реєстрації позивача, а не на адресу для направлення кореспонденції, як цього просив останній, оскільки відповідачем виконані вимоги ст. 79 КАС України та надісланий відзив за діючою адресою позивача, що підтверджується списком № 08.05.2024 (а.с.54), при цьому стороні позивача була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи, якою останній скористався, а тому порушень прав позивача у даній ситуації суд не вбачає.

Позивач, достовірно знаючи, що він згідно постанови Деснянського районного суду м.Чернігова у справі №750/11850/23 від 25 жовтня 2023 року, яка набрала законної сили 05 грудня 2023 року позбавлений права керувати транспортними засобами на 1 рік , продовжував керувати, всупереч накладеній забороні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ст. 9 ч.2 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 14-2, 126, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 279-1, 283, 284 КУПАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, закриття провадження у справі -залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції , м.Київ, вул. Ф.Ернеста ,3 код ЄДРПОУ -40108646.

Повне судове рішення складено та підписано 24 травня 2024 року.

Суддя А. В. Вовченко