Справа № 240/8506/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/8506/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною, скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), у якому просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Понамарьової К.В. від 24.04.2024 ВП № 70388271 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з виконанням Управлінням рішення суду у суровій відповідності до наведеного законодавства.

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Понамарьової К.В. від 24.04.2024 ВП № 70388271 накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з виконанням Управлінням рішення суду у суровій відповідності до наведеного законодавства.

В обґрунтування позову вказує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 240/10878/22 Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 01 квітня 2022 року здійснено перерахунок та нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто з 01.01.2021 6000,00грн., з 01.12.2021 6500,00 грн., з 01.10.2022 6700,00 грн., з 01.01.2024 1600,00 грн. Вказує, що рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. Головне управління листом від 23.01.2024 за № 0600-0307-8/10002 у відповідності до вимоги державного виконавця повідомило про вжиття заходів щодо повного та неухильного виконання судового рішення в межах і спосіб визначений чинним законодавством. З наведеного слідує, що державний виконавець неправильно встановив фактичні обставини справи, не ретельно дослідив наявні докази та дав їм неналежну оцінку, в результаті чого прийняв незаконну та необґрунтовану постанову. Зазначає, що із 1 квітня 2021 року функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Тому, відсутність у Головного управління повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює визнання протиправним дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання даного Рішення суду. На даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено Фінансування пенсійних виплат відповідно до затвердженого на поточний рік бюджету Пенсійного фонду України здійснюється в порядку визначеному розділом ІХ «Виконання бюджету Пенсійного фонду України» Постанови 35-1. Враховуючи викладене, збільшення видатків на фінансування вказаної бюджетної програми Міністерством соціальної політики України відповідно Пенсійному фонду України на даний час не проведено. Тобто, Головне управління повно та неухильно виконало Рішення суду в межах і спосіб визначений чинним законодавством, як це передбачено частиною другою ст.19 Конституції України. Позивач вважає, що відсутність безпосередньої виплати з державного бюджету коштів пенсіонеру та відсутність обов`язку Головне управління здійснювати обчислення доплати до пенсії, в залежності від зміни встановленого на 2024 рік на законодавчому рівні прожитковому мінімуму, не свідчить про очевидну винну бездіяльність Головного управління, як боржника. Рішення суду в частині нарахування виконано чітко до його мотивувальної та резолютивної частини. Отже, для вказаних правовідносин застосування штрафу не виконує спонукаючої, стимулюючої функції для боржника. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 17.05.2024 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження та призначила судове засідання на 24.05.2024. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надати до суду у термін до 22 травня 2024 року, належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №7038827.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 23.05.2024. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що 21.11.2022 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. До відділу примусового виконання рішень від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло повідомлення про виконання рішення суду від 09.12.2022 за №0600-0304-8/105712, в якому боржник повідомляє, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі №240/10878/22, що проведено перерахунок підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, визначеному ст.39 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто 6000,00грн, з 01.12.2021 - 6500,00 грн. Розмір пенсії на даний час становить 19846,60 грн., в тому числі 13000,00 грн. - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (6500,00 грн.х2). Сума донарахованих коштів за період з 01.04.2022 по 31.12.2022, з урахуванням фактично виплачених коштів, складає 107 076,00 грн. При перевірці виконання рішення суду боржником та неодноразовими скаргами стягувача щодо невиплати заборгованості, державним виконавцем на підставі викладеного, 24.04.2024 винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн. Пунктом 2 постанови зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Отже на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 24.04.2024 рішення суду залишалось невиконаним в частині виплати заборгованості, без поважних причин. Вважає позовні вимоги безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову

У судове засідання прибув представник позивача та подав клопотання у якому вказує, що не заперечує щодо розгляду справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи здійснювати без участі державного виконавця.

Розгляд справи відкладено на 07.03.2024.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями, визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі №240/10878/22 ухвалено: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 01 квітня 2022 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік."

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання рішення суду (а.с. 91).

Постановою від 21.11.2022 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження №70388271 з примусового виконання виконавчого листа, виданого у справі №240/10878/22. У п. 2 постанови вказано: боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 09.12.2022 боржник у виконавчому провадженні повідомив державного виконавця про виконання рішення суду. Вказав, що з 01.01.2023 виплата пенсії буде здійснюватись у розмірі, визначеному на виконання рішення суду; сума донарахованих кошів за період із 01.04.2022 по 31.12.2022, з урахуванням фактично виплачених коштів, складає 107076,00 грн. Рішення виконано в межах наданих компетенцій та фінансування. Повідомив, що інформацію про виконання рішення суду від 05 вересня 2022 року у справі №240/10878/22 та про суму нарахованих, але не виплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФУ (а.с. 98-100)

У матеріалах виконавчого провадження міститься вимога виконавця від 12.01.2024 №3894 у якій вказано: Після перевірки виконання рішення суду боржником державним виконавцем встановленого рішення суду боржником не виконано, а саме нарахування пенсії проведена не в розмірі визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно в законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а в інших розмірах. Розмір щомісячного підвищення до пенсії, на який має право стягувач, становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені законом про Державний бюджет України на відповідний рік, відповідним роком є календарний рік, у якому здійснюється нарахування та виплата коштів тобто ця величина повинна відповідати таким показникам заробітної плати: Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020№1082-ІХ встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2021 складає 6000,0 грн, з 01.12.2021 складає 6500,00 грн. та з 01.10.2022 складає 6700,00 грн, при цьому в повідомленні боржника зазначається інформація, яка не відповідає дійсності, що свідчить про умисне невиконання рішення суду. З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» ВИМАГАЮ: в 10-денний строк з дня отримання вимоги виконати рішення суду, здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік. (а.с. 73)

Листом №0600-0307-8/105712 від 23.01.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало інформації на вимогу від 12.01.2024 та повідомило, що на виконання Рішення 240/10878/22 з 01.01.2024 нараховано підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на 2024 рік, тобто 3200 грн.(1600 грн.х2). За період 17.04.2022 по 31.01.2024 нарахована доплата пенсії. З 01.02.2024 виплата пенсії буде здійснюватися у розмірі визначеному на виконання рішення суду. Інформація щодо порядку виплати доплати на виконання Рішення "240/10878/22 надана у листі від 09.12.2022 №600-0307-8/105712 (а.с. 116)

Постановою головного державного виконавця від 24.04.2024 у ВП №70388271 за невиконання рішення суду без поважних причин, на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. Зазначено: "рішення суду не виконано в повному обсязі, заборгованість не виплачена" (а.с. 128).

Отже, невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі №240/10878/22 в частині невиплати стягувачу у виконавчому провадженні заборгованості за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 у розмірі сумі 107076,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VIIІ).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із статтею 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону України №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З наведених норм вбачається обов`язок відповідача встановити наявність чи відсутність поважних причин для невиконання судового рішення у встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк і лише після виявлення причин та їх поважності/неповажності приймати рішення щодо накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення.

Окрім того, з аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконано без наявності поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк, у цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №640/9234/19.

Як встановлено судом зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для її прийняття є невиплата стягувачу у виконавчому провадженні нарахованої суми доплати по рішенню суду, тобто заборгованості за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 у розмірі сумі 107076грн.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається наявність у ньому:

- інформації про нарахування боржником стягувачу у виконавчому провадженні заборгованості за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 у розмірі 107076 грн;

- витягу з підсистеми "Реєстр судових рішень", у якому зазначено: рішення суду у справі №240/10878/22; сума, нарахована на виконання рішення суду 107076 грн.

Отже, на момент винесення спірної постанови про накладення штрафу до органу виконавчої служби були надані докази того, що вказана заборгованість включена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачуватись в порядку черговості, визначеної датою надходження судового рішення до боржника (відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою КМ України № 649 від 22.08.2018).

Разом з тим, згідно з п.10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже, погашення заборгованості з пенсійний виплат входить саме до компетенції ПФ України та його територіальних органів.

Водночас, виплата пенсії є виплатою, яка фінансується з державного бюджету. Якщо відповідні кошти на звернення позивача не надходили з державного бюджету, тому невиконання рішення суду в цій частині може мати місце за поважних причин, які в силу діючого законодавства не залежать від позивача як пенсійного органу.

Отже, боржник вжив необхідних заходів для виконання судового рішення, зокрема нарахував суму коштів до виплати та включив рішення суду до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Враховуючи те, що усі необхідні дії для виплати коштів були здійснені боржником, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності з боку боржника.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Наведеного висновку неодноразово доходив Верховний Суд, про що зазначено зокрема в ухвалі Верховного Суду від 16 липня 2018 року у справі №811/1469/18 та у постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18.

Також Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові від 03.06.2018 у справі №757/29541/14-а, вказував на те, що накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України за невиконання судового рішення за відсутності бюджетних призначень жодним чином не захищає право пенсіонера на отримання бюджетних коштів.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання її протиправною та скасування постанови.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звернення ГУ ПФУ в Житомирській області з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішенням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за захистом своїх порушених прав та інтересів як сторона виконавчого провадження, а не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Тобто у цьому спорі ГУ ПФУ в Житомирській області діє не як суб`єкт владних повноважень, а як орган Пенсійного фонду України до суб`єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо оскарження постанови старшого державного виконавця цього відділу, винесеної в рамках виконавчого провадження, будучи його стороною, в межах наданих пунктом 1 частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене суд проходить до висновку про застосування положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнення з відповідача на користь ГУ ПФУ в Житомирській області судового збору.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 815/4246/17.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Задовольнити позов Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7,Житомир,10003, ) Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Площа Соборна, буд.1,Житомир,10014, ) про визнання протиправною, скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. від 24.04.2024 у ВП №70388271 про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь Головного управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук