Справа № 200/7137/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року справа №200/7137/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 200/7137/23 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Варбана Олександра Валентиновича, звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд: визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 листопада 2023 року № 47 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в Костянтинівському заводі Скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням норм ст. 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 14 липня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що 10 листопада 2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка за принципом екстериторіальності була розподілена для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві.

15 листопада 2023 року зазначене управління прийняло рішення № 47, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із тим, що позивач не має відповідного страхового стажу та не є учасником бойових дій. Також у рішенні вказано, що позивач має страховий стаж 25 років 9 місяців 9 днів, а пільгового стажу за Списком № 1 - 0 років 0 місяців 0 днів.

До пільгового стажу за Списком № 1 Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві не було зараховано період роботи позивача з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання на Костянтинівському заводі Скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників, у зв`язку із тим, що довідка про пільговий характер роботи не відповідає вимогам Додатку № 5 та відсутня атестація робочого місця.

Також відповідач поставив під сумнів участь позивача у бойових діях, посилаючись на те, що у посвідченні учасника бойових дій наявна помилка в написанні його прізвища, хоча його прізвище написано правильно є лише помарка (крапка) на прізвище.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 листопада 2023 року неправомірним і таким, що порушує його право на належний соціальний захист (а.с. 1-8, 31-36).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 200/7137/23 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 47 від 15 листопада 2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список 1) період роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 14 липня 2023 року пенсію за віком із врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_1 від 22 вересня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 11-15, 65-67, 107-110).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , зареєстроване місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 151).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 62-64).

Як встановлено судом, 10 листопада 2023 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою № 4804 про призначення пенсії за віком та доданими до заяви документами (а.с. 68, 111-112).

Згідно наданих відповідачем та третьою особою матеріалів з пенсійної справи позивача, разом із заявою про призначення пенсії позивач подав копії наступних документів: паспорт НОМЕР_1 від 22 вересня 2001 року; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 24 січня 2000 року; трудова книжка НОМЕР_3 від 18 червня 1986 року; диплом НОМЕР_4 від 28 лютого 1987 року; військовий квіток НОМЕР_5 від 6 травня 1987 року; посвідчення ветерана війни учасника бойових дій НОМЕР_6 від 26 листопада 1997 року; довідка, уточнююча особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах № 65 від 10 липня 2006 року; довідка про підтвердження проходження позивачем військової служби у складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку); довідки про роботу позивача в Колективному територіально-агрогосподарському об`єднанні Росія від 25 листопада 2000 року; довідка про роботу позивача в Приватному сільськогосподарському підприємстві Нове життя від 28 червня 2003 року № 254 (а.с. 107-141).

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

Як вбачається з трудової книжки серія НОМЕР_3 від 18 червня 1986 року, копія якої наявна в матеріалах справи, позивач протягом спірного періоду, а саме: з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року, працював електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в цеху з виробництва скловолокнистих матеріалів 4 розряду в Костянтинівському заводі Скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників; також трудова книжка містить запис наступного змісту: за результатами атестації робочих місць має право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1 підтверджено, підстава - наказ № 304-к від 8 червня 1994 року (записи №№ 7, 8, 9) (а.с. 19-20, 70-71, 115-116).

Відповідно до довідки, уточнюючої особливий характер роботи або умови праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, від 10 липня 2006 року № 65, яка видана Орендним підприємством "Костянтинівський завод скловиробів імені 13-ти розстріляних робітників", позивач у період з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року повний робочий день працював на виробництві скловолокна електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання, що передбачено Списком № 1, розділом ХУ, підрозділом 2, пункт а, код 531; підстава: особиста картка, штатні розписи, розрахункові відомості, ЄТКД [єдиний тарифно-кваліфікаційний довідник].

Також у довідці зазначено, що атестація робочих місць проведена, Наказ 304 к від 8 червня 1994 року № 162 […]; постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (а.с. 25, 94, 132).

Як вбачається з військового квітка НОМЕР_5 , виданого 6 травня 1987 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 1987 року по 20 травня 1989 року проходив військову службу; 30 червня 1987 року прийняв присягу при В/Ч НОМЕР_7 (сторінка 8 п. 19), проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_8 з 6 листопада 1987 року по 13 червня 1988 року та має пільги, встановлені Постановою ЦК КПСС Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року № 59-27 (сторінка 24, особові відмітки) (а.с. 16-17, 77-85, 122-130).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого Костянтинівським військовим комісаріатом 26 листопада 1997 року, ОСОБА_2 ) (буква е або є не є чітко визначеною) ОСОБА_3 є ветераном війни учасником бойових дій (а.с. 15, 49, 86, 131).

Згідно з довідкою від 25 січня 2022 року № 575, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 рядовому у відставці, ОСОБА_1 , 1968 р.н., останній проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських і з`єднаннях): 00 років 07 місяців 09 днів з 6 листопада 1987 року по 14 червня 1988 року. У довідці зазначено, що вона видана на підставі: Архівної довідки № 3/202163 від 16 грудня 2021 року Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, а також що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці (а.с. 26, 48, 95, 133).

За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 54, 148).

Рішенням від 15 листопада 2023 року № 47 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - у зв`язку із невідповідністю прізвища у посвідченні учасника бойових дій (а.с. 27, 101, 145-146).

Також у рішенні зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейській, які брали участь у бойових діях, після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менш 25 років.

Відповідно до п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із змінами) до заяви про призначення пенсії згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону додаються документи, що засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період участі у бойових діях згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 6 Порядку № 637 військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Відповідно до доданих до заяви документів (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, довідка про період проходження військової служби, диплом, довідки про стаж) загальний страховий стаж враховано повністю та складає 25 років 9 місяців 9 днів.

Не враховано до стажу періоди роботи за Списком № 1 з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 згідно довідки від 10 липня 2006 року № 65, оскільки довідка не відповідає додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме: не містить посилання на ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та не надана атестація робочих місць.

У посвідченні учасника бойових дій зазначене прізвище не відповідає паспортним даним заявника (а.с. 27, 101, 145-146).

Будучи не згодним із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 листопада 2023 року № 47 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Враховуючи наведене, при вирішенні даної справи суд надає правову оцінку саме підставам прийняття відповідачем спірного рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій […] регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, […] після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно зі ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; […].

Згідно з п. 14-6.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови, що передбачений ч. 1 ст. 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається: за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку; […].

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, Костянтинівська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області віднесена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Абзацом третім ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV встановлено, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України […].

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач через вебпортал Пенсійного фонду України 10 листопада 2023 року (у віці 55 років) звернувся із заявою про призначення пенсії за віком та доданими до неї документами, в тому числі із доданими до заяви копіями військового квітка, посвідчення ветерана війни учасника бойових дій, довідкою про підтвердження проходження позивачем військової служби у складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку), а також довідкою, уточнюючою особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до пп. 6 п. 2.1 Порядку № 22-1 (абзаци 13-16) документами, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, є:

документи про проходження військової служби (служби);

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;

посвідчення учасника бойових дій.

Як встановлено судом, єдиною підставою не застосування відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком приписів п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV стало те, що зазначене у посвідченні учасника бойових дій серії НОМЕР_6 від 26 листопада 1997 року прізвище не відповідає (на переконання відповідача) паспортним даним заявника.

Відповідно до наявної у справі копії посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого Костянтинівським військовим комісаріатом 26 листопада 1997 року, прізвище особи, якій видано це посвідчення, вказано як Найд[е/є]нко (буква е чи є не є чітко визначеною: справа зверху літери [е/є] наявна чітко виражена крапка, яка не дозволяє достеменно встановити яка саме літера вказана у прізвище: е або є (а.с. 15, 49, 86, 131).

Разом із цим суд зазначає, що неможливість чітко встановити літеру (е чи є) у прізвище, вказаному у посвідченні НОМЕР_6 від 26 листопада 1997 року, не є беззаперечним свідченням того, що вказане у посвідченні прізвище не відповідає прізвищу позивача, наведеному у паспорті НОМЕР_1 від 22 вересня 2001 року.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що матеріали справи не містять копії паспорта позивача, який був діючим станом на час видачі позивачеві посвідчення НОМЕР_6 (діючий станом на час розгляду даної справи паспорт позивача виданий у вересні 2001 року), у зв`язку із чим суд позбавлений можливості встановити - чи мав паспорт позивача, дійсний у 1997 році, варіант викладення особистих даних позивача українською мовою і яка саме літера (е чи є) була зазначена у прізвище позивача у тому паспорті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що питання перекладу імен/прізвищ на території радянських республік, зокрема, в Україні, не було чітко врегульовано на той час, а тому, на переконання суду, наявність довільних перекладів прізвищ/імен з російської на українську мову зі зміною, зокрема, співзвучних голосних (і/и, є/е та ін.) в іменах/прізвищах не є такою помилкою, яка обов`язково тягне за собою визнання документів, в яких зазначена співзвучна голосна літера, такими, що не належать особі за умови, що інші надані цією особою документи свідчать в тій чи іншій мірі (прямо чи опосередковано), що документ, в якому наведено прізвище чи ім`я в транскрипції, що має відмінність від транскрипції імені/прізвища, вказаних у діючих документах, підтверджують належність даного документа визначеній особі.

Як вбачається з інших наданих позивачем документів, у своїй сукупності вони опосередковано підтверджують, що посвідчення НОМЕР_6 , видане Костянтинівським військовим комісаріатом 26 листопада 1997 року, належить саме позивачу, ОСОБА_1 .

Також суд вважає за необхідне зазначити, що під час дослідження наявних у справі матеріалів судом було встановлено, що жодних додаткових документів (в тому числі на підтвердження належності посвідчення НОМЕР_6 позивачеві, ОСОБА_1 ), ані відповідачем, ані третьою особою позивачу не пропонувалось надати (докази на підтвердження зворотного суду не надано).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що в даному випадку не врахування при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком від 10 листопада 2023 року посвідчення НОМЕР_6 , виданому ІНФОРМАЦІЯ_3 26 листопада 1997 року, у зв`язку із нечітким визначенням літери е/є у прізвище є надмірним формалізмом.

Інших підстав відмови позивачу у призначенні пенсії за віком із врахуванням ч. 4 ст. 115 Закону № 1058-IV спірне рішення не містить.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо не врахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду його роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року, судом першої інстанції зазначено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 цієї ж статті на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, […].

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. […].

Згідно із Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), також основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (п. 1).

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) […] для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Отже, до 21 серпня 1992 року законодавством не вимагалось проведення атестації робочих місць за умовами праці, а за період з 21 серпня 1992 року підтвердження проведення атестації робочих місць для призначення пільгової пенсії за списками № 1 згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IVта п. 3 Порядку № 383 є обов`язковим.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з п. 10 Порядку № 383 та п. 1 Порядок № 637 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно надати […] виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, - уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності […] відповідних записів у трудовій книжці.

Проаналізувавши наведене вище, суд висновує, що відповідно до чинного законодавства основним та достатнім документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (за наявності відповідних записів в ній); а у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з трудової книжки позивача, записи про період його роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в цеху з виробництва скловолокнистих матеріалів 4 розряду в Костянтинівському заводі Скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників, а також про те, що за результатами атестації робочих місць позивач має право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1, підтверджено, підстава - наказ № 304-к від 8 червня 1994 року (записи №№ 7, 8, 9) (а.с. 19-20, 70-71, 115-116) дефектів їх вчинення не мають, що відповідає вимогам пунктів 2.2, 2.4 п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Крім цього, на підтвердження права позивача на зарахування до його пільгового стажу за Списком № 1 періоду його роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року позивачем було додано до заяви про призначення пенсії довідку, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, від 10 липня 2006 року № 65, яка видана Орендним підприємством "Костянтинівський завод скловиробів імені 13-ти розстріляних робітників", відповідно до якої позивач у період з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року повний робочий день працював на виробництві скловолокна електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання, що передбачено Списком № 1, розділом ХV, підрозділом 2, пункт а, код 531; підстава: особиста картка, штатні розписи, розрахункові відомості, ЄТКД [єдиний тарифно-кваліфікаційний довідник]; також у довідці зазначено, що атестація робочих місць проведена, Наказ 304 к від 8 червня 1994 року № 162 […]; постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (а.с. 25, 94, 132).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими разом із заявою про призначення пенсії документами, а саме: трудовою книжкою та уточнюючою довідкою від 10 липня 2006 року № 65, підтверджено право позивач на врахування до його страхового (трудового) стажу на пільгових умовах за Списком № 1 (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV) періоду його роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в цеху з виробництва скловолокнистих матеріалів 4 розряду в Костянтинівському заводі Скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників.

Щодо зауважень відповідача про відсутність у довідці посилань на ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає, що по-перше, позивач не може нести відповідальність за не дотримання особою, яка видала вказану довідку, вимог, які висуваються до форми цієї довідки, по-друге, як вже зазначалось вище, відомості про роботу позивача у період з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 на посаді, яка належить до Списку № 1, протягом повного робочого дня, а також проведення атестації робочого місця позивача, наявні у трудовій книжці.

Таким чином, період роботи позивача з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року підлягав зарахуванню до його пільгового стажу за Списком № 1.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача: зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи з 1 липня 1989 року по 10 березня 1997 року та призначити останньому пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням норм ст. 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 14 липня 2023 року, - суд першої інстанції зазначив наступне.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі скасування […] індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. […] суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Як встановлено судом, позивач згідно доданих до заяви від 10 липня 2023 року документів має право на призначення пенсії за віком із врахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 115, ст. 14-6.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

Отже, прийняття судового рішення про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача певного періоду роботи та про зобов`язання призначити йому пенсію за віком у зв`язку із наявністю за висновком суду необхідного для цього підстав не передбачає втручання суду в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи наведене, беручи до уваги висновок суду про наявність у позивача права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме - з 14 липня 2023 року відповідно до приписів ст. 14-6.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 визначений судом період роботи та призначити позивачу пенсію за віком із врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 115 та ст. 14-6.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 200/7137/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 200/7137/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць