Справа № 160/9486/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2024 рокуСправа №160/9486/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачам про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відзив на позов не надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.03.2024 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058).
Так, згідно рішення:
Вік заявника 53 роки 03 місяці 05 днів.
Страховий стаж особи становить 25 років 05 місяців 23 дні.
Пільговий стаж особи (за Списком № 1) складає 01 рік 02 місяці 00 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: -
за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.
Пільговий стаж враховано згідно даних наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу 4 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування
Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії відповідно частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, через відсутність необхідного загального та пільгового стажу.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:
1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
З аналізу наведених законодавчих приписів слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Позивач зазначає, що його трудова книжка втрачена. При цьому, у нього зберіглась копія однієї сторінки трудової книжки серії НОМЕР_2 , де зазначено, що у період з 25.06.1996 по 29.02.2000 позивача працював у Шахтоуправлінні «Кіровське» дочірнього підприємства ДХЖ «Жовтеньвугілля» горноробочим очисного забою підземним 5 розряду.
Разом з тим, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
До пенсійного органу та до суду позивачем надана довідка окупаційної влади Донецької області (донецькою народною республікою) від 25.09.2019 № 01-5890, згідно змісту якої позивач працював на шахті «Комсомолець Донбаса».
Згідно вказаної довідки позивач займався такою діяльністю:
-з 02.12.1988 року по 04.12.1990 рік - проходив військову службу;
Шахта «Комсомолець Донбаса»
-з 18.01.1991 року по 13.03.1991 рік учнем горноробочого підземного;
- з 01.02.1991 року направлений на місячні курси за професією «горноробочий підземний з відривом від виробництва»;
-з 21.02.1991року по 13.03.1991рік- на дільниці по добичі вугілля №3 учнем горноробочого підземним в повним робочим днем під землею (виробнича практика);
-з 14.03.1991 року по 24.05.1992 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
-з 25.05.1992року - направлений на 4,5 місячні курси за професією «горно робочий очисного забою»;
-з 23.07.1992року по 30.09.1992рік-працював на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим очисного забоя підземним з повним робочим днем під землею
-з 03.10.1992року по 22.10.1992рік-працював на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
з 23.10.1992року по 30.10.1994рік-працював на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим очисного забоя з повним робочим днем під землею;
з 31.10.1994року по 30.09.1995рік- на дільниці по добичі вугілля «Комплекс передачі породи» горно робочим підземним з повним робочим днем під землею.
ДВАТ «Шахтоуправління «Кіровське» - дочірнє підприємство ДХК «Жовтеньвугілля» №1
-з 25.06.1996 року по 29.02. 2000 рік - працював підземним горноробочим очисного забою, підземним 5-го розряду у ДВАТ «Шахтоуправління «Кіровське» - дочірнє підприємство ДХК «Жовтеньвугілля» №1.
З 11.01.2005року по теперішній час, позивач є ФОП та перебуває на податковому обліку в ГУДПС у Дніпропетровській області, Павлоградська ДПІ (м.Павлоград).
Підставами видачі даної довідки є табелі спуску до шахти, наказ про перевід №1500к від 23.10.1992, особова картка форми Т-2, відомість нарахування заробітної плати, таб. №3896. Також вказано, що документи від ПрАТ «ДТЕК Шахти Комсомолець» 27.04.2017 прийняті на зберігання до ДП «Шахта Комсомолець Донбасу».
Як встановлено судом, пенсійним органом не прийнято вказану довідку в якості доказу на підтвердження наявності у позивача страхового та пільгового стажу.
Згідно із абзацом 1 пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Абзацом 2 пункту 20 Порядку № 637 (у редакції, чинній на дату складання довідок, наданих позивачем до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії) визначено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Так, згідно з частинами 1 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2022 у справі № 243/4336/17 розглядаючи подібні правовідносини.
Отже, названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, підлягають застосуванню у даній справі в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.
Відсутність можливості через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України проведення перевірки відомостей зазначених у довідці, не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка містить усі необхідні реквізити та відомості.
Щодо періоду проходження позивачем військової служби з 02.12.1988 по 04.12.1990, такий період підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , який міститься в матеріалах справи.
Щодо проходження позивачем курсів з 01.02.1991, та з 25.05.1992 за професією «горноробочий», суд зазначає, що відповідно до Посвідчення №167 ОСОБА_1 з 01.02.1991 по 12.03.1991 навчався на курсах при навчально-курсовому комбінаті п-о «Октябрь-уголь», з відривом від роботи, про що рішенням кваліфікаційної комісії від 12.03.1991 позивачу присвоєно кваліфікацію «горноробочий підземний 3 розряду». Згідно Свідоцтва №664 ОСОБА_1 з 25.05.1992 по 02.10.1992 навчався за професією «горноробочий очисного забою» в УКК п/о «Октябрь-уголь», про що рішенням кваліфікаційної комісії від 02.10.1992 позивачу присвоєно 5 розряд за професією «ГРОЗ з правом роботи у КМЗ».
Таким чином, суд зазначає, що наявні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоди, що зазначені у довідці окупаційної влади Донецької області (донецькою народною республікою) від 25.09.2019 № 01-5890.
Однак, згідно розрахунку стажу позивача (форми РС-право), періоди: з 02.12.1988 року по 04.12.1990 рік (військова служба), з 01.02.1991 по 12.03.1991 року (курси за професією «горноробочий підземний з відривом від виробництва»), з 25.05.1992 року по 02.10.1992 (курси за професією «горно робочий очисного забою»), з 01.01.1999 по 29.02.2000 () зараховані до загального стажу позивача, а період з 01.01.1999 по 29.02.2000 зараховані до пільгового стажу позивача за пост КМУ№ 202 (підземні, сп.1, р.1, п-р. 1, п.а-в).
Тому, враховуючи, що у позивача відсутнє порушене з боку пенсійного органу право на зарахування цих періодів до загального стажу, суд відмовляє у їх зарахуванні до загального стажу позивача.
Щодо зарахування до пільгового стажу, суд зазначає, що періоди з 14.03.1991 року по 24.05.1992 рік, з 23.07.1992 року по 30.09.1992 рік, 03.10.1992 року по 22.10.1992, з 23.10.1992 року по 30.10.1994 рік, з 31.10.1994 року по 30.09.1995, з 25.06.1996 року по 31.12.1998 рік, підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1, адже, посада «горноробочий підземний», «горноробочий з очисного забою» передбачена Списком№1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Перебування позивача у вказані періоди повний робочий день під землею вказано у довідці від 25.09.2019 № 01-5890 та копії трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Крім того в довідці від 25.09.2019 №015890 є посилання на проведення атестації робочого місця на підставі наказів №1191/к від 14.09.1994, №747 від 29.05.2013.
Вказані накази наявні в матеріалах справи та підтверджують проведення атестації робочого місця позивача.
Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періодів навчання та проходження курсів, суд виходить з такого.
Пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Суд зазначає, що період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.
Разом з тим, із довідки від 25.09.2019 № 01-5890 вбачається, що перебуваючи на навчанні «учнем горноробочого» та на курсах за фахом «горноробочий підземний» та «горноробочий очисного забою», позивач відразу, менше ніж через три місяці, приступив до посади горноробочого, тому період перебування на навчанні та на курсах, з 18.01.1991 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 12.03.1991, з 25.05.1992 по 02.10.1992, також повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У даній справі, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо зарахування позивачу періодів роботи має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Рівненській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог, з метою ефективного захисту прав позивача.
Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно зарахування та обчислення стажу, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.
- з 18.01.1991 року по 31.03.1991 рік - учнем горноробочого підземного;
- з 13.03.1991 по 24.05.1991 рік - горноробочим підземним;
- з 03.10.1992 року по 22.10.1992 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
- з 23.10.1992 року по 30.10.1994 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею;
- з 31.10.1994 року по 30.09.1995 рік- на дільниці по добичі вугілля «Комплекс передачі породи» горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
ДВАТ «Шахтоуправління «Кіровське» - дочірнє підприємство ДХК «Жовтеньвугілля» №1:
- з 25.06.1996 року по 31.12.1998 рік - горноробочим очисного забоя, підземним, 5-го розряду.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу наступні періоди роботи:
- з 18.01.1991 року по 31.03.1991 рік - учнем горноробочого підземного;
- з 01.02.1991 по 12.03.1991 рік курси за професією «горноробочий підземний з відривом від виробництва»;
- з 13.03.1991 по 24.05.1991 рік - горноробочим підземним;
- з 25.05.1992 по 02.10.1992 року курси за професією «горноробочий очисного забою»;
- з 03.10.1992 року по 22.10.1992 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
- з 23.10.1992 року по 30.10.1994 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею;
- з 31.10.1994 року по 30.09.1995 рік- на дільниці по добичі вугілля «Комплекс передачі породи» горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
ДВАТ «Шахтоуправління «Кіровське» - дочірнє підприємство ДХК «Жовтеньвугілля» №1:
- з 25.06.1996 року по 31.12.1998 рік горноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею.
Щодо посилання позивача у позовних вимогах на ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як на підставу призначення йому пенсії на пільгових умовах, суд в цій частині відмовляє, оскільки згідно заяви про призначення пенсії від 04.03.2024, яка була предметом розгляду пенсійним органом, підставою для призначення позивачу пенсії зазначено ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача-1.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснити, відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295, 297 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
- з 18.01.1991 року по 31.03.1991 рік - учнем горноробочого підземного;
- з 13.03.1991 по 24.05.1991 рік - горноробочим підземним;
- з 03.10.1992 року по 22.10.1992 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
- з 23.10.1992 року по 30.10.1994 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею;
- з 31.10.1994 року по 30.09.1995 рік- на дільниці по добичі вугілля «Комплекс передачі породи» горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
ДВАТ «Шахтоуправління «Кіровське» - дочірнє підприємство ДХК «Жовтеньвугілля» №1:
- з 25.06.1996 року по 31.12.1998 рік - горноробочим очисного забоя, підземним, 5-го розряду.
- з 18.01.1991 року по 31.03.1991 рік - учнем горноробочого підземного;
- з 01.02.1991 по 12.03.1991 рік курси за професією «горноробочий підземний з відривом від виробництва»;
- з 13.03.1991 по 24.05.1991 рік - горноробочим підземним;
- з 25.05.1992 по 02.10.1992 року курси за професією «горноробочий очисного забою»;
- з 03.10.1992 року по 22.10.1992 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
- з 23.10.1992 року по 30.10.1994 рік на дільниці по добичі вугілля №3 горноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею;
- з 31.10.1994 року по 30.09.1995 рік- на дільниці по добичі вугілля «Комплекс передачі породи» горноробочим підземним з повним робочим днем під землею;
ДВАТ «Шахтоуправління «Кіровське» - дочірнє підприємство ДХК «Жовтеньвугілля» №1:
- з 25.06.1996 року по 31.12.1998 рік горноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 27.05.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна