Справа № 320/3587/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року справа №320/3587/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства МІСТО БАНК до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2024 до Київського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство МІСТО БАНК із позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в м. Києві щодо не підготування та не подання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ПAT МІСТО БАНК надміру сплаченої суми по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 139933,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в м. Києві підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення на користь ПАТ МІСТО БАНК надміру сплаченої суми по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що податковий орган порушив права позивача в частині не підготовки та не передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення відповідних сум коштів з бюджету. Крім того, позивач зазначає, що вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З урахуванням чого, у позивача відсутній податковий борг у розумінні ПК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/45670/23 передана 30.01.2024 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 позовну заяву - залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору та надання до суду додатки до позовної заяви для відповідачів та для суду.

Позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та надано платіжну інструкцію про сплату судового збору та додатки до позовної заяви для відповідачів та для суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 р. адміністративну справу №320/45670/23 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

01.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач повністю заперечує проти вимог позову, оскільки питання повернення надміру сплачених грошових зобов?язань по земельному податку з юридичних осіб може бути розглянуто у разі підтвердження контролюючим органом факту зайвого утримання сум зазначеного податку за результатами проведеної перевірки. При цьому, в рамках камеральної перевірки, проведення якої регламентовано ст. 75, 76 ПК УКраїни, підтвердити факт зайвого утримання сум зазначеного податку неможливо. Для цього необхідним є проведення документальної планової або позапланової перевірки. Такі перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Кодексом. Тобто, відстежити правильність нарахування, своєчасність та повноту сплати земельного податку з юридичних осіб можливо лише під час проведення документальної перевірки за відповідний період. Згідно інформаційних ресурсів ДПС документальна перевірка щодо повноти декларування та своєчасності сплати земельного податку з юридичних осіб за період виникнення переплати не проводилась. Відповідач зазначає, що АТ «МІСТО БАНК» не включено до затвердженого плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, проте у разі якщо позивач бажає повернути надміру сплачені суми, він має звернутись до контролюючого органу з відповідною заявою про проведення документальної позапланової перевірки. Крім того, згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС по АТ «МІСТО БАНК» в ГУ ДПС у м. Києві обліковується податковий борг.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 26.01.2021 №25-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «МІСТО БАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2021 №85 «Про початок процедури ліквідації АТ «МІСТО БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» в АТ «МІСТО БАНК» розпочато процедуру ліквідації, строком на три роки, з 27 січня 2021 року до 26 січня 2024 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.02.2021 №159 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «МІСТО БАНК» всі повноваження ліквідатора АТ «МІСТО БАНК», окрім повноважень щодо звернення до пов?язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, починаючи з 22.02.2021 делеговано провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Фонду - Білій І.В.

Інформацію про запровадження в АТ «МІСТО БАНК» процедури ліквідації та призначення Уповноваженої особи Фонду опубліковано на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням (https://www.fg.gov.ua/banki-v-upravlinni-fondu/banki-shcho- likviduyutsya/at-misto-bank) та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

23.05.2021 позивачем на адресу відповідача направлено електрону заяву №166 про повернення надміру сплачених грошових зобов?язань зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,67 грн.

ГУ ДПС у м.Києві листом за №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021 повідомило, що перерахування помилково та/або надміру сплаченої суми, що виникла внаслідок зменшення задекларованих зобов?язань по земельному податку з юридичних осіб можливе лише після проведення документальної перевірки.

З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом (пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України).

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені ст.43 ПК України.

Пунктом 43.1 ст.43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 43.2 ст.43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з п.43.3 та п.43.4 ст.43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Так, п.43.5 ст.43 ПК України встановлено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п.43.6 ст.43 ПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішеннями, прийнятими державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Таким чином, умовами повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань є відсутність у платника податків податкового боргу і подання до контролюючого органу відповідної заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Факт наявності в інтегрованій картці позивача переплати визнається відповідачем, що прямо відображено в листі від 29.03.2021 №33654/6/26-15-04-14-18, при цьому позивач подав відповідну заяву про повернення надміру сплачених коштів від 25.03.2021, в якій вказав суму переплати та номер рахунку в банку для перерахування коштів.

Наведене є підставою для формування контролюючим органом висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Норми законодавства, що регулюють порядок повернення надміру сплачених сум, не визначають будь-яких інших умов, зокрема, проведення податкових перевірок.

Крім того, перевірки з питань подання платниками податків заяв на повернення надміру сплачених коштів не передбачені у статті 75 Податкового кодексу України.

При цьому, у випадку сумнівів щодо правомірності самостійного зменшення позивачем грошових зобов`язань, контролюючий орган не позбавлений права проведення перевірки підприємства у відповідності до положень податкового законодавства.

З огляду на що, суд дійшов висновку, що відмова позивачу у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум по земельному податку з юридичних осіб лише з підстав необхідності проведення документальної перевірки є неправомірною.

Разом з тим, судом встановлено, що станом 25.03.2021 року згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС по АТ «МІСТО БАНК» в ГУ ДПС у м. Києві обліковується податковий борг у сумі 945527,66 грн. в 29 інтегрованих картках платника податків, в 6 регіонах України, в тому числі в Головному управлінні ДПС у м. Києві в сумі 113274,01 грн.

Станом на 19.03.2024 року згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС по АТ «МІСТО БАНК» обліковується податковий борг у сумі 31783701,81 грн. в 28 інтегрованих картках платника податків, в 6 регіонах України, в тому числі в Головному управлінні ДПС у м. Києві в сумі 554063,85 грн.

Відповідно до п. 1.3. статті 1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов?язань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з ним, спір щодо наявності податкового боргу та/або погашення податкових зобов`язань виходить за межі предмета доказування у даній справі.

Доводи позивача щодо повного погашення акцептованих вимог контролюючих органів є необґрунтованими, адже не було подано доказів на спростування наявних в матеріалах справи доказів щодо існування у позивача податкового боргу.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на безумовну підставу повернення коштів та відсутності боргу, оскільки цим Законом не регламентовано порядок повернення податковим органом неплатоспроможному банку коштів в якості переплати за наявності у такого банку податкового боргу. Ці правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України, які і були застосовані до спірних правовідносин.

Отже, суд дійшов висновку, що посилання на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними, оскільки цим Законом не регламентовано порядок повернення податковим органом неплатоспроможному банку коштів в якості переплати за наявності у такого банку податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року по справі № 826/12323/16.

Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов?язковими для всіх суб??єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму.

При цьому суд визначає безпідставним посилання позивача на вимоги статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно якої під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Аналіз наведеного положення визначає, що банк у процесі його ліквідації може обтяжуватись зобов`язаннями зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), механізм задоволення яких визначається статтею 52 такого Закону. Таким чином, наведене положення виключно визначає механізм погашення податкового боргу банку, що, у контексті наведеного вище, не свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин вимог статті 43 ПК України, як про це зазначає позивач.

Враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, відсутні підстави для здійснення повернення сум грошових зобов`язань.

В той же час, лист ГУ ДПС у м.Києві №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021 не містить визначених підстав для відмови у поверненні помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків, якими є наявність у такого платника непогашеної заборгованості перед бюджетом. Відмова податкового органу мотивована лише необхідністю проведення документальної податкової перевірки.

У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову ГУ ДПС у м.Києві, викладену у листі №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021 у поверненні надміру сплачених грошових зобов?язань зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,67 грн., через невірне зазначення підстав такої відмови.

Суд зауважує, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи суд визначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що п. 1 позовних вимог підлягає задоволенню з коригуванням обраного способу захисту. В іншій частині вимог позову слід відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1342,00 грн. у відповідності до положень ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства МІСТО БАНК до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково;

Визнати протиправною відмову ГУ ДПС у м.Києві, викладену у листі за №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021, у поверненні надміру сплачених грошових зобов?язань зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,67 грн.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства МІСТО БАНК судові витрати зі спати судового збору у розмірі 1342,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.