Справа № 205/3097/24
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/3097/24
Справа № 205/3097/24
Провадження № 2а/205/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотова В.М., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор Відділення поліції № 2 Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Пацевко Марія Петрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року представник позивача адвокат Власенков А.С. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною адміністративною позовною заявою.

Позов мотивований тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1346396 від 27.02.2024 року, яка була винесена інспектором ВП № 2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Пацевко М.П., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 27.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо хибний виклик спец служб, заявила про подію якої не було. Представник позивача зазначив, що 27.02.2024 року позивач ОСОБА_1 дійсно звернулась на спецлінію «102» із повідомленням, що стосовно неї вчиняється протиправна поведінка, а саме у приміщенні ресторану «Ґендель-пляц», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , співробітники вищевказаного закладу образили її честь та гідність та спровокували конфлікт. Саме з метою недопущення негативних наслідків, припинення протиправної поведінки, а також фіксування вказаної події, позивач звернулась на спецлінію.

Прибувши за викликом, співробітники поліції не відрекомендувались, та відмовились приймати у заявниці ОСОБА_1 заяву про вчинення відносно неї правопорушення, пояснення щодо виклику Не вчиняли жодних дій, пов`язаних з її заявою, натомість запропонували позивачу пройти огляд на предмет наявності стану алкогольного сп`яніння, а після згоди останньої пройти такий огляд, співробітник поліції вказав позивачу залишити приміщення ресторану та сплатити штраф на реквізити, які запропонував поліцейський. Оскільки позивач не має юридичних знань, вона намагалась встановити, який саме штраф вона повинна сплатити, та за що, у зв`язку з чим, 28.02.2024 року позивач звернулась із заявою до відділення поліції № 2 Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області, яку зареєстрували за № 702. Заступник начальника СРПП ВП № 2 Дрогобицького ВРП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_2 від позивача відібрав пояснення, після чого перепросив за поведінку колеги.

На думку представника позивача, вказана постанова не відображає дійсних обставин справи, є необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Оскаржувана постанова була складена інспектором без врахування зауважень та пояснень з боку позивача. Окрім того, в оскаржуваній постанові не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, поліцейськими не було виявлено та опитано свідків, а місце вчинення не відповідає місцю, звідки ОСОБА_1 телефонувала на спецлінію. Також не зазначено об`єктивні обставини, а саме про яку подію ОСОБА_1 повідомила. Інспектор поліції не дав можливості позивачу скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі.

Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить скасувати постанову серії ЕГА №1346396 від 27.02.2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Ухвалою судді від 27.03.2024 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі без виклику сторін. Вказаною ухвалою сторонам також було надано строк для надання відзиву, відповіді на відзив, тощо.

Суд зазначає, що вказана позовна заява була подана представником позивача через систему «Електронний суд», відповідно її копії було направлено відповідачу та третій особі.

В свою чергу, судом до електронного кабінету сторін було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження від 03.04.2024 року, яка була доставлена до електронного кабінету представника позивача та відповідача 04.04.2024 року, що підтверджується відповідними довідками. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв від представника позивача, відповідача та третьої особи не надходило.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Суд, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1346396 від 27.02.2024 року, яка була винесена інспектором ВП № 2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Пацевко М.П., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП (а.с. 8).

Із описової частини вказаної постанови вбачається, що 27.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо хибний виклик спецслужб, заявила про подію якої не було, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП (а.с. 8).

Позивач зазначила, що вказана постанова не відображає дійсних обставин справи, є необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Оскаржувана постанова була складена інспектором без врахування зауважень та пояснень з боку позивача. Окрім того, в оскаржуваній постанові не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, поліцейськими не було виявлено та опитано свідків, а місце вчинення не відповідає місцю, звідки ОСОБА_1 телефонувала на спецлінію, також не зазначено об`єктивні обставини, а саме про яку подію ОСОБА_1 повідомила. Інспектор поліції не дав можливості позивачу скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі.

Щодо клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З письмових пояснень представника позивача слідує, що про факт винесення оскаржуваної постанови позивач дізналася лише 08.03.2024 року коли отримала копію зазначеної постанови на електронну пошту її адвоката (а.с. 19). Таким чином, зі змістом оскаржуваної постанови позивач ознайомилася тільки 08.03.2024 року, а до суду звернулася 18.03.2024 року.

Європейський суд з прав людини у п. 37 рішення «Мушта проти України» (Заява N 8863/06), у справі «Мєтьолкіна та інші проти України» (заява № 4827/11 та 4 інші) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином, з метою забезпечення ефективного доступу до суду, суд вважає на можливе поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При вирішенні публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень суд керується наступними нормами закону.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

Положеннями ст. 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

У відповідності до ст. 222 КУпАП України, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

В адміністративному позові позивач ОСОБА_1 категорично заперечувала свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано те, що позивач здійснила завідомо хибний виклик спец служб, заявила про подію якої не було.

При цьому, про яку саме подію заявляла позивач у постанові не відображено.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, суду не надали, а тому суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на них ст. 77 КАС України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки доводів позивача відповідачем спростовано не було, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи, стороною відповідача не підтверджено належними доказами наявність правових підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівником поліції не повно і не всебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, а тому наявні підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 605,60 грн., але в своєму позові не зазначила, що бажає стягувати судовий збір з відповідача, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. суд покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 77, 78, 90, 139, 229, 244, 286 КАС України, ст.ст. 183, 245, 251-252, 280 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: інспектор Відділення поліції № 2 Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Пацевко Марія Петрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1346396 від 27.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 605,60 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, площа Генерала Григоренка, 3.

Третя особа: інспектор Відділення поліції № 2 Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Пацевко Марія Петрівна, місцезнаходження: Львівська область, м. Трускавець, вул. Івана Мазепи, 19А.

Суддя Федотова В.М.