Справа № 280/2896/24
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Справа № 280/2896/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-0649-0801, якою вимагається сплатити штраф, пеню станом на 31.01.2024 у сумі: сума боргу 5114,06 грн, у тому числі штраф 2352,75 грн, пеня 2761,31 грн, прийняту відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вимозі зазначено лише те, що заборгованість, яка стягується з позивача, виникла станом на 31.01.2024, при цьому, ні розрахунку штрафу, ні розрахунку пенсі, ні вказівки на те, за яке саме порушення до позивача застосовані штрафні санкції, ні коли саме воно було допущено, не зазначається, тобто відсутнє. Стверджує, що перед винесенням вимоги про сплату боргу (недоїмки), податковий орган обов`язково повинен визначити одну з трьох підстав та заповнити її в передбаченій формі. При цьому, якщо вона виноситься на підставі акту чи рішення, то обов`язково заповнюються його дата та номер. Згідно з тексту вимоги, вона прийнята контролюючим органом не на підставі акту перевірки чи рішення, а згідно з даними інформаційної системи податкових органів, при цьому, яких саме, в тексті вимоги не зазначено, тобто не визначено, відсутнє. Зауважує, що у рішенні ДПС України від 21.03.2024 №7959/6/99-00-06-02-03-06 зазначено, що згідно з даними інтегрованої картки платника, сума заборгованості станом на 31.01.2024 становить 5114,06 грн, яка виникла внаслідок несплати позивачем суми штрафної санкції та пенсі згідно з невідомого рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.11.2023 №52672409/827, яке на їх думку є узгодженим, оскільки не оскаржувалось ні в адміністративному, ні в судовому порядку, і нібито саме це рішення було покладено в основу для направлення вимоги. На думку позивача, ці висновки ГУ ДПС у Запорізькій області є невірними, незаконними та протиправними, оскільки що це за рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.11.2023 №52672409/827 у рішенні ДПС не розкривається, тексту його не наводиться, на підставі чого, за яке порушення, за який період не зазначається, з чого можливо зробити висновок, що воно ДПС фактично не досліджувалось, позивачу воно також не направлялось, доказів відправки не має, на два письмові запити відповідач про нього нічого не зазначає та не надає, в вимозі відсутнє посилання на нього. Таким чином, вважає, що оскаржена вимога прийнята контролюючим органом протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 08.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Відповідач позов не визнав, 17.04.2024 надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №18165), у якому пояснює, що до платника було застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату ЄСВ рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02.11.2023 №52672409/827 на загальну суму 5114,06 грн. Вказане рішення було направлене належним чином на адресу ОСОБА_1 та повернуте поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Зазначене рішення контролюючого органу оскаржене платником не було. Таким чином, вважає, що рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.11.2023 №52672409/827 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску а суму 5114,06 грн є належним доказом узгодження та існування заборгованості по єдиному соціальному внеску. У судовому порядку не розглядались позовні вимоги, предметом яких є скасування рішення про застосування штрафних санкцій та пені по ЄСВ, а тому контролюючий орган діяв законно, відповідно до норм чинного законодавства та в рамках повноважень, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

02.05.2024 позивачем до матеріалів справи долучено відповідь на відзив (вх. №21134), у якій додатково наголошує, що відповідач у відзиві не зазначає заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, що свідчить про відсутність у відповідача таких заперечень фактичне погодження відповідача з наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову.

Ухвалою суду від 08.05.2024 у прийнятті заяви ОСОБА_1 від 24.04.2024 (вх. №20449 від 29.04.2024) про зміну предмета позову відмовлено.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

На підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Ради адвокатів Запорізької області від 28.11.2005 №37 ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що видано відповідне свідоцтво серії № 533 від 28.11.2005.

З 09.11.2009 позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець (в подальшому- ФОП) за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців №0054413, основний вид підприємницької діяльності 69.10 діяльність у сфері права, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

З 05.01.2011 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка платника єдиного податку 5% (3-тя група), основним видом економічної діяльності за КВЕД є 69.10 Діяльність у сфері права, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Згідно з наданими документами, позивачем, як фізичною-особою підприємцем, сплачено єдиний внесок за 2018 рік, І-й квартал 2019 року у повному обсязі, а саме:

за 1-й квартал 2018 року ЄСВ у розмірі 2457,18 грн (квитанція АТ «МетаБанк» №П127/6402597/2 від 18.04.2018);

за 2-й квартал 2018 року ЄСВ у розмірі 2457,18 грн (квитанція АТ «МетаБанк» №П127/6718655/2 від 18.07.2018);

за 3-й квартал 2018 року ЄСВ у розмірі 2457,18 грн (квитанція АТ «МетаБанк» №П127/7048721/2 від 18.10.2018);

за 4-й квартал 2018 року ЄСВ у розмірі 2457,18 грн (квитанція АБ «Південний» Україна №ПН2075 від 17.01.2019);

за 1-й квартал 2019 року ЄСВ у розмірі 2754,18 грн (квитанція АБ «АКБ «КОНКОРД» №707248 від 11.04.2019).

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 12.06.2019 було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-22972-У з якої вбачається, що станом на 31.05.2019 у позивача була наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 9009,66 грн. Нарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.05.2019 у розмірі 9009,66 грн відповідач здійснив виходячи з того, що позивач повинен сплачувати єдиний соціальний внесок окремо як ФОП, та як фізична особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат.

Не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 12.06.2019 за №Ф-22972-49-У та з взяттям на облік як самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність, позивач звернувся до суду із позовом.

Зазначені обставини встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі №280/3017/20, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю: визнано протиправними дії ГУ ДФС у Запорізькій області щодо взяття на облік позивача, як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність; зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області зняти позивача з обліку як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність; визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 №Ф-22972-49-У.

Вказане рішення набрало законної сили 16.09.2020 відповідно до ухвали Третього апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі №280/3017/20.

Суд зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).

У подальшому, 02.11.2023 ГУ ДПС у Запорізькій області прийняте рішення №52672409/827 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого на позивача накладено штраф у розмірі 10% на загальну суму 2352,75 грн за період з 22.01.2019 до 29.02.2020 та нарахована пеня у розмірі 2761,31 грн за несвоєчасну із порушенням строків, встановлених Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які протягом 10 календарних днів після надходження рішення підлягають сплаті у загальній сумі 5114,06 грн. Вказане рішення разом із розрахунком штрафних санкцій та пені направлено на адресу реєстрації позивача. Проте, як вбачається із копії поштового конверту, долученого відповідачем до матеріалів справи, кореспонденція повернулась без вручення адресату із відповідною відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

За даними облікової картки платника податків станом на 31.01.2024 за позивачем обліковувалась недоїмка із сплати єдиного внеску на суму 5114,06 грн, у тому числі штраф 2352,75 грн, пеня 2761,31 грн, у зв`язку із чим 14.02.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-0649-0801 на вказану суму.

Вимогу відповідача позивач отримав 22.02.2024, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення.

Не погоджуючись із сформованою відповідачем вимогою, позивач оскаржила її у адміністративному порядку, направивши до Державної податкової служби України скаргу від 01.03.2024 (вх. ДПС №8137/6 від 05.03.2024). Проте, рішенням від 21.03.2024 №7959/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-0649-0801 ГУ ДПС у Запорізькій області залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Крім того, 11.03.2024 позивач звернулась до ГУ ДПС у Запорізькій області із запитом про надання відомостей про нараховану неустойку, на який отримано лист-відповідь від 09.04.2024 №15033/6/08-01-13-04-03 (отримано 19.04.2024).

Вважаючи прийняту відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Статтею 2 Закону №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів); особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У силу частин 2, 3 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За приписами частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України №2464-VI, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (пункт 6 частини 1 статті 1, частина 3 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №469) (надалі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

За донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (пункт 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI).

Одночасно, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону №2464-VI).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції №449.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи податкового органу.

Згідно з частиною 14 статті 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (підпункт 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449).

У рішенні вказується період виникнення недоїмки (проставляється з картки інтегрованої картки платника, формується після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, тобто дата від виникнення боргу до дати зарахування суми єдиного внеску, сплаченого на відповідні розрахункові рахунки, та погашення у повному обсязі недоїмки).

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені:

документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду;

документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від`ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; свідоцтво про смерть фізичної особи (пункт 5 розділу VII Інструкції №449).

Рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.11.2023 №52672409/827 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску разом із розрахунком штрафних санкцій та пені направлено на адресу реєстрації позивача. Проте, як вбачається із копії поштового конверту, долученого відповідачем до матеріалів справи, кореспонденція повернулась без вручення адресату із відповідною відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Вказане рішення не оскаржувалося в адміністративному чи судовому порядку, таким чином вказане рішення є обов`язковим до виконання. Нараховані цим рішенням штрафні санкції та пені після спливу строку на оскарження рішення набувають статусу узгоджених сум боргу, та при несплаті в добровільному порядку підлягають примусовому стягненню.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацом 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у пп. 3, 4, 6 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Абзацом 1 пункту 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд звертає увагу, що до суми заборгованості ОСОБА_1 із сплати єдиного внеску станом на 31.01.2024 у оскарженій вимозі від 14.02.2024 №Ф-0649-0801 повністю відповідають сумі боргу за рішенням ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.11.2023 №52672409/827 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску 5114,06 грн, у тому числі штраф 2352,75 грн, пеня 2761,31 грн.

Питання правомірності відображення в інтегрованих картках зобов`язань по такому рішенню не охоплюється предметом цього позову, оскільки їх аналіз (у разі непогодження) має здійснюватися в рамках окремої справи з іншими позовними вимогами.

Суд наголошує, що оскільки позивач не оскаржив рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.11.2023 №52672409/827 у встановленому порядку до суду, тому вважається, що погодився з донарахованими штрафними санкціями та пенею. Отже, рішення про застосування штрафу та нарахування пені є обов`язковим до виконання як платником єдиного внеску, так і для податкових органів.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 4 статті 4 Закону № 2464-VI).

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати єдиного соціального внеску.

Спірна вимога від 14.02.2024 №Ф-0649-0801 була сформована та надіслана позивачу саме з метою стягнення недоїмки, яка виникла внаслідок несплати донарахованих штрафних санкцій та пені.

Доказів сплати суми податкового зобов`язання 5114,06 грн за вищевказаним рішенням позивачем також не надано, тому вимога від 14.02.2024 №Ф-0649-0801 винесена правомірно, за даними інтегрованої картки платника єдиного внеску, підстав для її скасування суд не вбачає.

Отже, в ході розгляду справи позивачем зазначені доводи податкового органу не спростовані, належних та допустимих доказів в обґрунтування протиправності оскаржуваної вимоги податкового органу позивачем до матеріалів справи не надано, а судом самостійно таких не встановлено.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак