Справа № 520/10059/24
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 травня 2024 року № 520/10059/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницький р-н, 21005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () від 16.11.2023 № 55 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до його особистої заяви від 13.11.2023 , зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно диплома НОМЕР_2 з 01.09.1980 по 08.02.1986 та архівної довідки № 429/26-26 від 06.12.2023 , період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 з 06.06.1988 по 20.10.1988, період роботи з 15.09.1992 по 31.03.1995, період роботи з 03.04.1995 по 11.04.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою за призначенням пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів за принципом екстериторіальності 16.11.2023 було прийнято рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії через недостатність стажу, оскільки за наданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання, згідно диплома НОМЕР_2 з 01.09.1980 по 08.02.1986, оскільки період навчання перевищує допустимий термін навчання; - період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 з 06.06.1988 по 20.10.1988, оскільки запис на звільнення не завірений підписом відповідальної особи; - період роботи з 15.09.1992 по 31.03.1995, оскільки відсутня назва підприємства, до якого заявник був зарахований на роботу; - період роботи з 03.04.1995 по 11.04.2003, оскільки запис після звільнення завірений не чітким відтиском печатки. Позивач вважає вказане рішення протиправним у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою судді від 18.04.2024 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 26.04.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та позов з додатками надіслані відповідачам, що підтверджується довідками про доставку на їх офіційні електронні адреси.

Відповідач 1, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, правом подання відзиву на адміністративний позов не скористався, заяв про продовження строку на подання відзиву до суду не направив.

Відповідач 2, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому зазначив, що згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування необхідний стаж становить 29 років. Страховий стаж позивача становить: для права - 17 років 15 днів, для розрахунку - 16 років 20 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання згідно диплома НОМЕР_2 з 01.09.1980 по 08.02.1986, оскільки період навчання перевищує допустимий термін навчання, періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_4 з 06.06.1988 по 20.10.1988, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи, період роботи з 15.09.1992 по 31.03.1995, оскільки відсутня назва підприємства, до якого позивач був зарахований на роботу, період роботи з 03.04.1995 по 11.04.2003, оскільки запис після звільнення завірений не чітким відтиском печатки (не можливо ідентифікувати назву підприємства). Для зарахування періодів роботи згідно трудової книжки необхідно надати уточнюючі довідки. Страховий стаж зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 13.11.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначенням пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів за принципом екстериторіальності 16.11.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

В якості підстави для відмови Відповідачем 1 зазначено:

Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 60 років.

Вік заявника 60 років.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 29 років.

Страховий стаж особи становить: для права - 17 років 0 місяців 15 днів, для розрахунку 16 років 0 місяців 20 днів.

Не працює.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: - за наданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період навчання, згідно диплома ИВ-1 № 177461 з 01.09.1980 по 08.02.1986, оскільки, період навчання перевищує допустимий термін навчання. Вищевказаний період потребує додаткового уточнення форми та періоду навчання;

- період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 з 06.06.1988 по 20.10.1988, оскільки запис на звільнення не завірений підписом відповідальної особи;

- період роботи з 15.09.1992 по 31.03.1995, оскільки відсутня назва підприємства, до якого заявник був зарахований на роботу;

- період роботи з 03.04.1995 по 11.04.2003, оскільки запис після звільнення завірений не чітким відтиском печатки (не можливо ідентифікувати назву підприємства).

Для зарахування періодів роботи згідно трудової книжки необхідно надати уточнюючі довідки.

Враховуючи вищезазначене, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_3 , позивач у період з 01.09.1980 по 22.02.1986 навчався в Харківському ордену Леніна авіаційному інституті.

Вказане також підтверджується наданою до матеріалів справи архівною довідкою, виданою Національним аерокосмічним університетом ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 06.12.2023, в якій зазначено, що у вказаний період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , числиться студентом денного навчання Харківського ордена Леніна авіаційного інституту імені М. Є. Жуковського з 01 вересня 1980 року (наказ № 248-уч від 22 серпня 1980 року) по 01 березня 1986 року (наказ № 59-уч від 22 лютого 1986 року). Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 08 лютого 1986 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженера-механіка.

Крім того, згідно даних трудової книжки позивач працював:

з 06.06.1988 по 20.10.1988 інженером-технологом з оснащення на Стаханівському заводі гумотехнічних виробів в/о Ворошиловградвуглеремонт;

з 15.09.1992 по 31.03.1995- інженером-технологом з оснащення в Колективній фірмі «БОННІ»;

з 03.04.1995 по 11.04.2003 директором Приватної науково-виробничої фірми «Аванком».

Позивач вважає вказане рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, вважаючи, що до страхового стажу мають бути зараховані всі зазначені вище періоди роботи, оскільки вони підтверджені даними трудової книжки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку підставам прийняття спірного рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч. 1,2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

За приписами наведених норм, уточнюючі довідки для підтвердження стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 21.02.2020 у справі № 307/3091/16-а.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі - Постанова № 794) - доручено Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01 липня 2000 року.

Так, відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 794 установлено, що починаючи з 1 липня 2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 за даними системи персоніфікованого обліку.

Таким чином, в будь-якому випадку відповідно до п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж особи до 01.07.2000, є трудова книжка.

На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Подання додаткових документів, окрім трудової книжки відповідно до Порядку № 637, передбачено виключно для випадків, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії було те, що позивачу не вистачає страхового стажу для призначення пенсії, у зв`язку з тим, що пенсійним органом не зараховано періоди роботи згідно записів у трудовій книжці позивача, оскільки її заповнено з порушенням вимог відповідної Інструкції

Щодо періоду навчання з 01.09.1980 по 08.02.1986, в якості підстави незарахування якого зазначено, що період навчання перевищує допустимий термін навчання, суд зазначає наступне.

Позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки, в яку роботодавцем при оформленні трудової книжки відповідно до вимог чинних на час заповнення нормативно-правових актів внесено запис про навчання позивача. При цьому вказаний запис в повному обсязі відповідає вимогам нормативно-правових актів щодо ведення трудових книжок, жодних зауважень до оформлення зазначеного запису Відповідач 1 не зазначає.

Водночас, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, лише за відсутності якої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідачем 1 у спірному рішенні не зазначено підстав неврахування даних трудової книжки в частині неврахування періоду навчання із посиланням на невідповідність записів у трудовій книжці або їх відсутність.

Натомість зазначені Відповідачем1 підстави не визначені жодним нормативно-правовим актом, чинним ані як на час внесення записів, так і на час розгляду питання про призначення позивачу пенсії.

Крім того, посилань на нормативно-правові акти, відповідно до яких Відповідач1 установив допустимий термін навчання та який саме термін навчання є допустимим, спірне рішення не містить, Відповідачем1 в ході розгляду справи не доведено.

Відтак, у ГУ ПФУ в Вінницькій області були відсутні підстави для неврахування вказаного стажу, а посилання Відповідача1 на необхідність підтвердження вказаного періоду стажу уточнюючою довідкою є протиправним та необґрунтованим.

Крім того, в ході судового розгляду період навчання та денна форма навчання підтверджена позивачем архівною довідкою, виданою Національним аерокосмічним університетом ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 06.12.2023, в якій зазначено, що у вказаний період позивач числиться студентом денного навчання Харківського ордена Леніна авіаційного інституту імені М. Є. Жуковського з 01 вересня 1980 року (наказ № 248-уч від 22 серпня 1980 року) по 01 березня 1986 року (наказ № 59-уч від 22 лютого 1986 року).

Відтак, Відповідачем 1 при розгляді заяви позивача протиправно не було зараховано період навчання згідно диплома ИВ-1 № 177461 з 01.09.1980 по 08.02.1986.

Щодо періоду роботи з 06.06.1988 по 20.10.1988, суд зазначає, що запис в трудовій книжці, щодо звільнення позивача з посади інженера-технолога з оснащення на Стаханівському заводі гумотехнічних виробів в/о Ворошиловградвуглеремонт дійсно не містить підпис уповноваженої особи.

Водночас, за основними критеріями вказаний запис відповідає вимогам оформлення трудових книжок, зокрема, містить дані про накази, згідно яких позивача прийнято та звільнено з роботи, інформацію про роботодавця, запис про звільнення засвідчений печаткою підприємства.

Інших недоліків трудової книжки, зокрема, в частині неправильних чи неточних записів про вказаний період роботи ГУ ПФУ в Вінницькій області при розгляді заяви позивача не встановлено та у рішенні не зазначено.

Також, щодо незарахування періоду роботи з 15.09.1992 по 31.03.1995, оскільки відсутня назва підприємства, до якого заявник був зарахований на роботу, суд зазначає, що назву підприємства Відповідач 1 мав можливість достовірно встановити з відтиску печатки, якою засвідчено запис про прийняття та звільнення з посади за вказаний період, відтак вказаний запис не містить неповних або недостовірних або суперечливих даних щодо періоду роботи, з огляду на що його незарахування до стажу позивача суд розцінює як прояв надмірного формалізму, що свідчить про протиправність прийнятого рішення у відповідній частині.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Так, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що:

«21. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

22. Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

23. Відповідно до положень ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

24. Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника…

27. Колегія суддів зазначає, що внаслідок невиконання ТОВ «Бутмікс» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 03 травня 1996 року по 08 червня 2001 року, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

28. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

29. Крім того, колегія суддів вважає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії».

Встановлені Відповідачем 1 недоліки в записах трудової книжки не можуть бути підставами для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, з огляду на що періоди роботи позивача з 06.06.1988 по 20.10.1988 та з 15.09.1992 по 31.03.1995 підлягають врахуванню при обрахунку стажу при призначенні пенсії позивачу.

Стосовно зарахування стажу роботи позивача на посаді директора в Приватній науково-виробничій фірмі "Аванком" з 03.04.1995 по 11.04.2003, суд зазначає наступне.

Зазначена у рішенні підстава неврахування вказаного періоду, а саме «запис після звільнення завірений не чітким відтиском печатки (не можливо ідентифікувати назву підприємства)» не відповідає дійсним обставинам, з огляду на те, що запис про звільнення взагалі не завірений відтиском печатки, а з відтиску печатки на записі про прийняття на роботу встановити назву підприємства цілком можливо.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, в ній міститься запис № 11 про прийняття на роботу на посаду директора вказаної фірми з 03.04.1995, засвідчений печаткою підприємства, який містить дані про наказ про прийняття позивача на роботу.

Водночас, запис про звільнення з роботи (№12) від 11.04.2003 засвідчений підписом засновника ОСОБА_2 . Вказаний запис не засвідчений печаткою підприємства, дійсність статусу особи засновника ОСОБА_2 перевірити з відкритих джерел не є можливим, оскільки згідно інформації Головного управління статистики у Харківській області від 04.12.2023 № 03.1-06/485, станом на 04 грудня 2023 року з ЄДРПОУ вилучено: ПРИВАТНА НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "АВАНКОМ" (ідентифікаційний код - 21193167; правовий статус суб`єкта - юридична особа; 61157, М.ХАРКІВ, НОВОБАВАРСЬКИЙ Р-Н, ВУЛ. СЕЛЯНСЬКА, БУД. 34, КВ. 2). Дата ліквідації - 30.03.2004, № - 1».

Відтак, станом на день розгляду заяви позивача та на день винесення рішення в ЄДРПОУ відсутні будь-які дані стосовно вказаного підприємства, що не дає змогу перевірити статус засновника щодо ОСОБА_2 .

З огляду на зазначене, за відсутності засвідчення запису про звільнення з посади печаткою підприємства та з огляду на неможливість перевірити статус особи, що засвідчила підписом такий запис, суд вважає наявними підстави для встановлення періоду роботи позивача для визначення наявності підстав їх зарахування до стажу для призначення пенсії в Приватній науково-виробничій фірмі "Аванком", виходячи з таких норм.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 794, установлено, що починаючи з 1 липня 2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 за даними системи персоніфікованого обліку.

Запис про прийняття на роботу директором в Приватній науково-виробничій фірмі "Аванком" здійснено з додержанням вимог законодавства, та підлягає врахуванню.

Відтак, з урахуванням п. 3 Постанови КМУ № 794, період роботи позивача на посаді директора в Приватній науково-виробничій фірмі "Аванком" має бути зарахований на підставі даних трудової книжки з 03.04.1995 по 30.06.2000 (до дати запровадження системи персоніфікованого обліку - 01 липня 2000 року) та з 01.06.2002 по 31.12.2002 на підставі даних системи персоніфікованого обліку, тобто за місяці, за які було сплачено страхові внески.

При цьому, суд зазначає, що позивач, перебуваючи на посаді директора підприємства, був саме тією уповноваженою особою, яка зокрема відповідальна за сплату внесків, в тому числі за себе, як директора підприємства, з огляду на що висновки Верховного Суду в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а не можуть бути застосовані у випадку позивача, оскільки така несплата страхових внесків, зокрема, перебувала та залежала від волевиявлення позивача як директора підприємства.

Суд зазначає, що згідно даних системи персоніфікованого обліку, за позивача, починаючи з 01.07.2000, було сплачено внески з 01.06.2002 по 31.12.2002.

За період з 01.07.2000 по 31.05.2002, та з 01.01.2003 по 11.04.2003 в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату внесків.

Більше того, дані щодо роботи позивача за 2001 та 2003 взагалі відсутні у системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 5,7 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою КМУ від 04.06.1998 № 794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Уповноважений орган:

- створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб;

- забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат.

З огляду на зазначене, дані персоніфікованого обліку вносяться в систему органами Пенсійного фонду.

Жодних підстав неврахування періодів роботи позивача в Приватній науково-виробничій фірмі "Аванком", зокрема, згідно даних, що внесені самим пенсійним органом до системи персоніфікованого обліку, Відповідачем 1 у спірному рішенні не зазначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.11.2023 № 55 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком не відповідає вимогам обґрунтованості, добросовісності, розумності та пропорційності, з огляду на що є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач, серед іншого, просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до його особистої заяви від 13.11.2023, зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно диплома НОМЕР_2 з 01.09.1980 по 08.02.1986 та архівної довідки № 429/26-26 від 06.12.2023, період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 з 06.06.1988 по 20.10.1988, період роботи з 15.09.1992 по 31.03.1995, період роботи з 03.04.1995 по 11.04.2003.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернувся за призначенням пенсії після спливу трьох місяців з дня досягнення 60-річного віку 13.11.2023.

Відповідачем1 при розгляді заяви позивача не здійснювався обрахунок спірних періодів стажу (їх тривалості), в тому числі з урахуванням наявної у розпорядженні органів ПФУ інформації персоніфікованого обліку.

Водночас, суд не наділений повноваженнями щодо обрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, з огляду на що не може перебирати повноваження пенсійного органу щодо проведення такого обрахунку з урахуванням зроблених висновків про необхідність зарахування певних періодів роботи до стажу позивача для визначення його права на пенсію.

З огляду на зазначене, належним способом захисту права суд вважає зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком від 13.11.2023, зарахувавши до страхового стажу (окрім вже зарахованих періодів) періоду навчання згідно диплому НОМЕР_2 з 01.09.1980 по 08.02.1986, періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 та даних персоніфікованого обліку з 06.06.1988 по 20.10.1988, з 15.09.1992 по 31.03.1995, з 03.04.1995 по 30.06.2000, з 01.06.2002 по 31.12.2002.

При цьому, оскільки заяву позивача розглядало в порядку екстериторіальності ГУ ПФУ в Вінницькій області, та саме вказаним пенсійним органом було прийнято протиправне рішення, зобов`язання щодо повторного розгляду заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зарахуванням вказаних вище періодів належить покласти саме на ГУПФУ в Вінницькій області.

В задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Харківській області належить відмовити, оскільки вказаним пенсійним органом права позивача не були порушені.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Вінницькій області 2/3 судового збору, що підлягав сплаті за подання даного позову, з урахуванням його подання через електронний кабінет ЕСІТС.

Зайво сплачена частина судового збору може бути повернута ухвалою суду за заявою позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () від 16.11.2023 № 55 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком від 13.11.2023, зарахувавши до страхового стажу (окрім вже зарахованих періодів) періоду навчання згідно диплому НОМЕР_2 з 01.09.1980 по 08.02.1986, періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 та даних персоніфікованого обліку з 06.06.1988 по 20.10.1988, з 15.09.1992 по 31.03.1995, з 03.04.1995 по 30.06.2000, з 01.06.2002 по 31.12.2002.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницький р-н, 21005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору в розмірі 645,97 грн (шістсот сорок п`ять гривень 97 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2024.

Суддя Білова О.В.