Справа № 638/2334/24
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/2334/24
Провадження № 2-а/638/60/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 Дзержинський районний суд м. Харкова:

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Терентьева Романа Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №1286920 від 21.01.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2024 року засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Терентьєва Романа Валерійовича про скасування постанови серії ЕНА №1286920 від 21.01.2024 року, згідно прохальної частини якої просить суд: скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Терентьєва Р.В., серія ЕНА №1286920 від 21 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Терентьєва Р.В. серія ЕНА №1286920 від 21.01.2024 року притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1 Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою. Під час зупинки транспортного засобу при перевірці документів було встановлено, що позивач був позбавлений права керування транспортним на підставі рішення суду, яким позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яким накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керуванням транспортним засобом на строк 1 рік. Щодо існування вказаного рішення суду позивач не знав та останньому не було відомо про існування вказаної справи, умислу на порушення не мав. Інспектор не врахував ту обставину, що на виконання вимог статей 260, 265-1, 266 КУпАП, Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, при складення на позивача протоколу за скоєння правопорушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення права керування ТЗ співробітники поліції зобов`язані були відсторонити позивача від керування транспортним засобом, тимчасово вилучити водійське посвідчення та видати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Тобто, у будь-якому разі позивач не міг мати при собі водійське посвідчення при позбавленні права керування транспортним засобом. Вважає, що поліцейський під час винесення оскаржуваної постанови не доведено факту керування позивачем транспортним засобом та наявності факту позбавлення позивача права керування транспортним засобом. Відповідачем було вилучене водійське посвідчення позивача саме 21.01.2024 року. Окрім цього, позивач зазначає, що останнім подано апеляційну скаргу на постанову Харківського районного суду Харківської області від 27.09.2023 року лише 31.01.2024 року, оскільки відповідний протокол про адміністративне правопорушення позивач не отримував на руки та був позбавлений можливості завчасно здійснити свій захист.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами, передбаченими статтею 286 КАС України та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2024 року у якості співвідповідача у справі залучено Департамент патрульної поліції.

21.03.2024 року від представника співвідповідача Департаменту патрульної поліції Дмитра Федюка надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач із вказаним позовом не погоджується, позовні вимоги не визнає. В обґрунтування зазначає, що 21.01.2024 року транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено співробітниками поліції на підставі статті 35 Закону України «Про національну поліцію» саме через те, що водій, керуючи транспортним засобом при зміні напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту. В ході проведення повної та всебічної перевірки було з`ясовано, що відповідно до відомостей бази ІПНП, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Харківського районного суду Харківської області від 27.09.2023 року у справі №635/6566/23 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Тобто, на момент зупинки працівниками поліції позивача, строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами не сплив, а тому позивач був позбавлений права керування. На момент виявлення вчиненого правопорушення, рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.09.2023 року оскаржене не було та набрало законної сили 10.10.2023 року. Позивачеві було роз`яснено його права, передбачені статтею 268 КУпАП, за результатом розгляду справи поліцейськими встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення , передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, та відповідно була винесена оскаржувана постанова відповідно до норм чинного законодавства. Також відповідачем зазначено, що постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.09.2023 року у справі №635/6566/23 у зв`язку із тим, зо позивач не зазначив жодної обставини, яка об`єктивно свідчила про пропуск процесуального строку на звернення до суду з поважної причини. Також до відзиву долучено диск з медіа файлами з місця зупинки позивача 21.01.2024 року.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (частина 1 статті 78 КАС України).

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п.8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» - водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що 21.01.2024 р. Інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕНА №1686920, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн, за те, що 21.01.2024 року о 16 год. 11 хв. позивач вулиці Полтавський Шлях поруч будинку 23/25 в місті Харкові керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху та при перевірці документів був позбавлений права керування, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2023 року у справі №635/6566/23, яка на час зупинки транспортного засобу позивача, а саме 21.01.2024 року, набрала законної сили 10.10.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Зі змісті вказаної постанови встановлено, що ОСОБА_1 , у судове засідання для розгляду справи не з`явився, останньому було достовірно відомо про складення відносно нього матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності та його розгляд у Харківському районному суді Харківської області. Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підписав вказаний протокол без будь-яких зауважень, у тому числі щодо правильності зазначення його місця проживання.

В позовні заяві та під час складання оскаржуваної постанови позивач зазначає, що йому не було відомо про існування вищевказаної справи, а також не було відомо про притягнення останнього до відповідальності. Також зазначає, що не отримував протокол про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 31.01.2024 року було подано апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2024 року відмовлено ОСОБА_1 в поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 27.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП та апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Зі змісту вказаної постанови зазначено, що поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу та просив направити протокол про адміністративне правопорушення на його домашню адресу.

Тобто, суд вважає, що ОСОБА_1 достовірно знав, що відносно останнього буде розглянута справа про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та було відомо яке стягнення передбачає зазначена стаття.

Згідно приписів статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 317 та статті 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Таким чином, суд вважає, що 21.01.2024 року позивач не мав права керування транспортними засобами, оскільки позивача позбавлено права керування транспортним засобом на один рік. З наведеного встановлено, що дії позивача мають склад правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КпАП України.

Судом встановлено, що на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського встановлено, що 21.01.2024 року під час патрулювання працівниками поліції у місті Харкові виявлений транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, яким були порушені Правила дорожнього руху України. Під час спілкування з позивачем, перевірки документів водія, а також перевірки інформації інспектором поліції встановлено факт позбавлення позивача права керування транспортними засобами строком на один рік на підставі постанови суду. На вказаному відеозаписі також зафіксований факт керування позивачем транспортного засобу. Окрім цього, позивачем було повідомлено про наявність відносно нього виконавчого провадження, що свідчить про його обізнаність про судове рішення

Таким чином суд вважає, що позивач, знаючи про наявність рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортним засобом, свідомо допустив порушення п. 2.1.а ПДР України, за що правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд враховує, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 126 КУпАП.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України Про Національну поліцію поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до підпунктів 1, 4, 9 частини 1 статті 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу та застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Нормами частини 1 статті 40 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126, було надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери (бодікамери) поліцейського, на якому зафіксовано процес розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у спірних відносинах та складання відповідної постанови серії ЕНА №1286920 від 21.01.2024 року та відповідно надано копію постанов суду, які суд визнає належними та допустимими доказами.

Частиною 2 статті 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи містять достатню кількість належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили обґрунтованість висновків про наявність підстав для винесення постанови. В діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і оскаржуване рішення було прийнято правомірно, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,5,6,9,72-78,241-246,250,286,293-295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Терентьева Романа Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №1286920 від 21.01.2024 року відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий: