Справа № 160/6117/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2024 рокуСправа №160/6117/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: військово-лікарської комісії військової частина НОМЕР_1 , відпоідача-2: Центрально військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.03.2024 року (направлено засобами поштового зв`язку 03.03.2024 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: військово-лікарської комісії військової частина НОМЕР_1 , відпоідача-2: Центрально військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2024 року просить суд:
- визнати дії військово-лікарської комісії військової частина НОМЕР_1 щодо внесення змін до діагнозу Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню. Гіпертензивне серце (ГЛШ). Недостатність МІ 2ст. Недостатність ТК 2ст. Екстрасистолічна аритмія СН 1, ФК23 по NYHA. ризик 3 та встановлення військово-лікарської комісії нового діагнозу Гіпертонічна хвороба 1 ст. СН 0 ст., що призвело до неправильного визначення ступеню придатності до військової служби протиправними;
- визнати протиправною та скасувати довідку військово-лікарської комісії №1455 від 10.02.2024 року;
- зобов`язати Центрально військову-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути скаргу ОСОБА_1 та вчинити дії пов`язані із прийняттям рішення по поданій скарзі.
Під час проходження військово-лікарської комісії, а саме під час перебування в лікаря терапевта (картка обстеження та медичного огляду додається), позивачем було вказано про затруднення у пересуванні, при незначних фізичних навантаженнях є задишка, та колючі болі в правій частині грудей в області серця, та вказано, що фактично в горизонтальному стані не можливо відпочивати та спання не можливе так як під час сну на спині задихаюся (тиск в грудях та скачки тиску), внаслідок чого безсоння та дратівливість, а тому змушений відпочивати та спати в сидячому стані. Також присутні панічні атаки, під час яких починається заїкання і тремор у верхніх та нижніх кінцівках. Під час таких нападів не може рухатись. Підвищена нервова реакція на зовнішні чинники (різкі та незнайомі звуки, запахи), що проявляється у больовому синдромі чи агресії. Не можливість та не бажання спілкуватися з людьми, важко знаходитись посеред людей. Дані захворювання різко впливають на загальний стан позивача, постійно перебуває в розбитому та стресовому стані, упадок сил, болі в серці, головні болі у правій півкулі голови, шум в голові та періодичні запаморочення, та не можливість швидкого пересування, що унеможливлює виконання бойових задач та може вплинути на отримання різного роду травм під час бойових зіткнень. Не зважаючи на скарги, лікар-терапевт запропонував позивачу вийти в коридор без огляду, що вказує на надання завідомо неправдивого висновку лікарською комісією. Під час проходження лікарської комісії безпідставно змінено ступінь захворювання, а саме: Основне захворювання: Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню та вказали, не зважаючи на короткий термін (через місяць після встановлення діагнозу, змінено діагноз на Гіпертонічна хвороба 1 ст. СН 0 ст. Також, 12.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до лікаря-психіатра зі скаргами на постійну тривожність, панічні напади, зміни настрою, розлад сну. Згідно медичної картки, психіатр зазначив діагноз та назначив стаціонарне лікування в центрі психологічної допомоги. Звільнений від фізичного навантаження. Однак лікування було перервано в зв`язку із переміщенням військовослужбовців, в тому числі медичної частини, лікаря-психіатра, який здійснював лікування, до м. Черкаси.
В зв`язку із неналежним лікуванням, в зв`язку із не поміщенням позивача у медичний заклад, відбулося загострення наявних хронічних та набутих захворювань, а тому дії відповідача, які створили умови пов`язані із обмеженням особи права на отримання належної медичної допомоги є протиправними, а висновок ВЛК оформлений довідкою є таким, що грубо суперечить вимогам Конституції України. На сьогодні в позивача стан здоров`я не поліпшується, а навпаки погіршується. Визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та подальше залучення до виконання обов`язків ще більше негативно впливають на погіршення стану здоров`я. Серцеві захворювання та травма голови, отримана під час контузії, при яких виникають больові синдроми, пересування позивача с повільним та утрудненим. Про погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 неодноразово повідомляв командуванню, але при цьому лікарі повідомляють, що за рішенням ВЛК позивач придатний, тож не звертають увагу на постійні звернення. Залучення до виконання військових обов`язків, які позивач не може виконувати в повній мірі у зв`язку з погіршенням стану здоров`я може призвести до нещасного випадку з його вини та може слугувати загрозою для інших військовослужбовців, разом з якими він буде виконувати бойові завдання по причині упадку сил, повільного та утрудненого пересування, втрати реакції та інше. Таким чином позивач вважає, що відмову у проведенні огляду терапевтом ВЛК та прийняття рішення про придатність до військової служби не відповідають реальному стану здоров`я останнього.
26.05.2024 року від представника військово-лікарської комісії військової частина НОМЕР_1 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представником відповідача-1 зазначено наступне. Згідно Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (зі змінами) «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 1-2 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Відповідно до пункту 1.2 розділу І "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" № 402 від 14.08.2008 року (далі-Положення №402) військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів. Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово- лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово- медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах. Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 розділу II Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності. Згідно з пункту 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників. Пунктом 1.1 розділу II Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвину громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час. Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я. У разі наявності сумніву щодо правильності висновку позаштатної військово- лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо придатності до військової служби, військовослужбовець має право звернутись до регіональної військово-лікарської комісії або Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку. Відповідно, підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України, Згідно з підпунктом 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 розділу і Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати. скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з ним Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені В судовому порядку. У свою чергу, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та Фізичних вад, шо визначають ступінь придатності по військової служби, виходить за межі судового розгляду. Додатково, в Положенні № 402 не визначено порядку оскарження довідок позаштатної військово-лікарської комісії (військової частини НОМЕР_1 ). Згідно пункту 22.12 глави 22 Розділу II Положення № 402, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду ВЛК. У разі погіршення стану здоров`я позивач має право звернутися по команді до вищестоящого командування з рапортом про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18. Отже, підстави для задоволення позову відсутні.
Додатково на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/6117/24 від 03.04.2024 року, представник відповідача-1 надав письмові пояснення щодо внесення змін до діагнозу Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню; відповідь на скаргу ОСОБА_1 .
13.05.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач-2 не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву представника відповідача-2 є необґрунтованими. Крім того, до означеної відповіді позивач долучи заяву, в якій просив зобов`язати направити військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 документи, а саме: письмові пояснення щодо внесення змін до діагнозу Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню 1 арк. та відповідь на скаргу ОСОБА_1 на 1 арк.
Щодо прохання позивача про зобов`язання про зобов`язання направлення військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 документів, а саме: письмові пояснення щодо внесення змін до діагнозу Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню 1 арк. та відповідь на скаргу ОСОБА_1 на 1 арк. суд зазначає, що до відзиву на позовну заяву, вйськово-лікарською комісією військової частина НОМЕР_1 долучено чек, яким підтверджує направлення такого відзиву із долученого до нього документів іншим учасникам справи. При цьому су зазначає, що в разі неотримання письмових пояснень щодо внесення змін до діагнозу Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню 1 арк. та відповіді на скаргу ОСОБА_1 на 1 арк., позивач має відповідно право задля ознайомлення із матеріалами справи №160/6117/24.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2023 року зазначена вище справа розподілена та 06.03.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 11.03.2024 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, рядовий ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2022 року № 214 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
З 12.09.2022 року і по даний час позивач перебуває на військовій службі у військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ).
Так, протягом 1 року і 2 місяців позивач постійно перебував в зоні бойових дій, фактично на нульовій лінії без будь-якої ротації поблизу АДРЕСА_1 (без жодної ротації).
05.10.2023 року позивач, ОСОБА_1 , військовослужбовець 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 отримав поранення з первинним діагнозом: ВТ: 3ЧМТ.
З 05.10.2023 року по 10.10.2023 року позивач лікувався в медичній роті військової частини НОМЕР_2 з діагнозом: ВТ, акубаротравма. З 12.12.2023 року по 26.12.2023 року позивач перебував на обстеженні та лікуванні в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги Дніпровської міської ради».
24.01.2024 року позивач, ОСОБА_1 , згідно направлення №32 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби, направлено на ВЛК у військову частину НОМЕР_1 .
10.02.2024 року проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_1 та надано довідку військово-лікарської комісії №1455.
Під час проходження військово-лікарської комісії, а саме під час перебування в лікаря терапевта (картка обстеження та медичного огляду додається), позивачем було вказано про затруднення у пересуванні, при незначних фізичних навантаженнях є задишка, та колючі болі в правій частині грудей в області серця, та вказано, що фактично в горизонтальному стані не можливо відпочивати та спання не можливе так як під час сну на спині задихаюся (тиск в грудях та скачки тиску), внаслідок чого безсоння та дратівливість, а тому змушений відпочивати та спати в сидячому стані. Також присутні панічні атаки, під час яких починається заїкання і тремор у верхніх та нижніх кінцівках. Під час таких нападів не може рухатись. Підвищена нервова реакція на зовнішні чинники (різкі та незнайомі звуки, запахи), що проявляється у больовому синдромі чи агресії. Не можливість та не бажання спілкуватися з людьми, важко знаходитись посеред людей. Дані захворювання різко впливають на загальний стан позивача, постійно перебуває в розбитому та стресовому стані, упадок сил, болі в серці, головні болі у правій півкулі голови, шум в голові та періодичні запаморочення, та не можливість швидкого пересування, що унеможливлює виконання бойових задач та може вплинути на отримання різного роду травм під час бойових зіткнень. Не зважаючи на скарги, лікар-терапевт запропонував позивачу вийти в коридор без огляду, що вказує на надання завідомо неправдивого висновку лікарською комісією. Під час проходження лікарської комісії безпідставно змінено ступінь захворювання, а саме: Основне захворювання: Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню та вказали, не зважаючи на короткий термін (через місяць після встановлення діагнозу, змінено діагноз на Гіпертонічна хвороба 1 ст. СН 0 ст.
12.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до лікаря-психіатра зі скаргами на постійну тривожність, панічні напади, зміни настрою, розлад сну. Згідно медичної картки, психіатр зазначив діагноз та назначив стаціонарне лікування в центрі психологічної допомоги. Звільнений від фізичного навантаження. Однак лікування було перервано в зв`язку із переміщенням військовослужбовців, в тому числі медичної частини, лікаря-психіатра, який здійснював лікування, до м. Черкаси.
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, в зв`язку із неналежним лікуванням, в зв`язку із не поміщенням позивача у медичний заклад, відбулося загострення наявних хронічних та набутих захворювань, а тому дії відповідача-1, які створили умови пов`язані із обмеженням особи права на отримання належної медичної допомоги є протиправними, а висновок ВЛК оформлений довідкою є таким, що грубо суперечить вимогам Конституції України. На сьогодні в позивача стан здоров`я не поліпшується, а навпаки погіршується. Визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та подальше залучення до виконання обов`язків ще більше негативно впливають на погіршення стану здоров`я. Серцеві захворювання та травма голови, отримана під час контузії, при яких виникають больові синдроми, пересування позивача с повільним та утрудненим. Про погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 неодноразово повідомляв командуванню, але при цьому лікарі повідомляють, що за рішенням ВЛК позивач придатний, тож не звертають увагу на постійні звернення. Залучення до виконання військових обов`язків, які позивач не може виконувати в повній мірі у зв`язку з погіршенням стану здоров`я може призвести до нещасного випадку з його вини та може слугувати загрозою для інших військовослужбовців, разом з якими він буде виконувати бойові завдання по причині упадку сил, повільного та утрудненого пересування, втрати реакції та інше. Таким чином позивач вважає, що відмову у проведенні огляду терапевтом ВЛК та прийняття рішення про придатність до військової служби не відповідають реальному стану здоров`я останнього.
У лютому 2024 року позивачем направлено скаргу до ЦВЛК ЗС України з проханням скасувати постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 10.02.2024 № 1455, якою його визнано придатним до військової служби, провести обстеження та медичний огляд з подальшим винесенням постанови про визначення ступеню придатності до військової служби, викликати його для проведення медичного огляду для визначення ступеню придатності до військової служби та прийняти постанову ВЛК, якою визнати позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Листом від 14.03.2024 року №555 9119 військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 позивачу повідомлено наступне.
«…На Вашу скаргу від 02.2024 р. надаю інформацію: порушень служ бової недбалості стосовно лікаря-терапевта клініки АПД не встановлено. Дій щодо лікаря терапевта не будуть спрямовані, оскільки не має правопору шення. Рішення щодо направлення на лікування приймає медична частина де військовослужбовець проходить службу. Для направлення на стаціонарне лі кування військовослужбовцю необхідно звернутися до командира частини (або за належністю) та отримати належним чином оформлене направлення на стаціонарне лікування…».
Відповідно до пояснень від 24.04.2024 року лікаря терапевта АПД ОСОБА_5 , яка складена на ім`я командира в/ч НОМЕР_5 , солдат ОСОБА_1 , 1979 р.н. під час проходження ВЛК у в/ч НОМЕР_5 був оглянутий терапевтом 31.01.2024 року. Згідно скарг, анамнезу, наданої мед. Документації, даних об`єктивного та інструментального обстежень був встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба 1 ст. сност. (Іммлш 110 г/м2), Міокардіофіброз. Пароксизмальна суправентрикулярна екстрасистолія. Сност. ст. 39 Г, 38 В графи 2.
Не погоджуючись із такими діями відповідачів, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частин першої третьої статті 1 цього Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022№2105-IX, постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Статтею 70 Закону України від 19.11.1992 №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що військово- лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців і військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Як передбачено підпунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
За змістом пунктів 2.6.1 глави 2 розділу I Положення №402 ВЛК військового комісаріату, територіального центру комплектування належать до позаштатних постійно діючих ВЛК.
У спірному випадку предметом оскарження є рішення військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_6 від 20.10.2023 №3360/3 на предмет придатності позивача до військової служби.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Пунктом 1.4 глави 1 розділу ІІ Положення №402 визначено, що медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею, зокрема, медичний огляд військовозобов`язаних, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проводиться ВЛК військових комісаріатів, гарнізонними (госпітальними) ВЛК за графами ІІ, ІІІ Розкладу хвороб (залежно від військового звання), ТДВ «Б», «В», «Г».
Питання медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час, під час мобілізації, на особливий період регламентує глава 3 розділу II Положення №402.
За приписами пунктів 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.7 глави 3 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей. Перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, визначаються група крові та резус-належність (особам, у яких немає відповідної відмітки у військовому квитку), ЕКГ, дослідження сечі. Особам, яким більше 40 років, обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. До початку огляду військовий комісаріат на всіх військовозобов`язаних отримує дані із психоневрологічних, протитуберкульозних, шкірно-венеричних диспансерів, наркологічних закладів (на тих, що перебувають на обліку у вказаних диспансерах, закладах, - витяг з історії хвороби), на осіб, що визнані інвалідами, - дані з органів соціального забезпечення, також медичну картку амбулаторного хворого (облікова форма МОЗ України №025) з поліклінік та медико-санітарних частин за місцем проживання, роботи або навчання. Зазначені документи з відомостями із вищевказаних диспансерів (закладів), а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи військовий комісаріат до початку огляду подає для вивчення у ВЛК. Якщо офіцери запасу раніше служили у Збройних Силах України або інших військових формуваннях, тоді військовий комісаріат у направленні на огляд вказує, коли і з якої причини вони були звільнені у запас. На звільнених із військової служби за станом здоров`я у ВЛК обов`язково подається Свідоцтво про хворобу (додаток 11) або його копія.
Поряд з тим наказом Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 №2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» визначено призов на військову службу резервістів здійснювати з обов`язковим проходженням медичних оглядів за спрощеною процедурою.
Як визначено пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Пункт 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 окремо визначає види постанов, які приймає ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом (абзац перший) та види постанов щодо військовозобов`язаних по мобілізації (абзац восьмий).
У першому випадку за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК може прийняти одну із постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю … (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю … (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».
У свою чергу після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Пунктом 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 обумовлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «обмежено придатний до військової служби».
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «обмежено придатний до військової служби»; «придатний до військової служби».
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в. Суд зауважує, що у додатку 1 до Положення №402 вказано назви хвороб/станів здоров`я і їхнє співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби. При цьому перелік захворювань/станів здоров`я, які дають можливість бути непридатним до військової служби у мирний час, є значно ширшим, ніж у воєнний.
Як вже зазначалось вище, 24.01.2024 року позивач, ОСОБА_1 , згідно направлення №32 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби, направлено на ВЛК у військову частину НОМЕР_1 .
10.02.2024 року проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_1 та надано довідку військово-лікарської комісії №1455.
Під час проходження військово-лікарської комісії, а саме під час перебування в лікаря терапевта (картка обстеження та медичного огляду додається), позивачем було вказано про затруднення у пересуванні, при незначних фізичних навантаженнях є задишка, та колючі болі в правій частині грудей в області серця, та вказано, що фактично в горизонтальному стані не можливо відпочивати та спання не можливе так як під час сну на спині задихаюся (тиск в грудях та скачки тиску), внаслідок чого безсоння та дратівливість, а тому змушений відпочивати та спати в сидячому стані. Також присутні панічні атаки, під час яких починається заїкання і тремор у верхніх та нижніх кінцівках. Під час таких нападів не може рухатись. Підвищена нервова реакція на зовнішні чинники (різкі та незнайомі звуки, запахи), що проявляється у больовому синдромі чи агресії. Не можливість та не бажання спілкуватися з людьми, важко знаходитись посеред людей. Дані захворювання різко впливають на загальний стан позивача, постійно перебуває в розбитому та стресовому стані, упадок сил, болі в серці, головні болі у правій півкулі голови, шум в голові та періодичні запаморочення, та не можливість швидкого пересування, що унеможливлює виконання бойових задач та може вплинути на отримання різного роду травм під час бойових зіткнень. Не зважаючи на скарги, лікар-терапевт запропонував позивачу вийти в коридор без огляду, що вказує на надання завідомо неправдивого висновку лікарською комісією. Під час проходження лікарської комісії безпідставно змінено ступінь захворювання, а саме: Основне захворювання: Гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступеню та вказали, не зважаючи на короткий термін (через місяць після встановлення діагнозу, змінено діагноз на Гіпертонічна хвороба 1 ст. СН 0 ст.
Водночас суд звертає увагу на наступне, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 року у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Таким чином, питання про вірність медичних висновків щодо стану здоров`я позивача не є юридичним, та не може бути вирішено судом у межах розгляду адміністративної справи.
При цьому попри проведення медичного огляду позивача за спрощеною процедурою, суд не має підстав для висновку про необ`єктивне визначення лікарями-спеціалістами стану здоров`я позивача на момент огляду, який підтвердив про повідомлення їм усієї інформації з цього приводу.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України розглянути скаргу ОСОБА_1 та вчинити дії пов`язані із прийняттям рішення по поданій скарзі, суд зазначає наступне.
Згідно з п.п. 2.3.1 п.2.3 Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Відповідно до підпункту 2.3.3. пункту 2.3 Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України, а також поміж інших повноважень, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно п. п. 2.3.4. пункту 2.3 Положення № 402 ЦВЛК має право перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи та розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2024 року позивачем направлено скаргу до ЦВЛК ЗС України з проханням скасувати постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 10.02.2024 № 1455, якою його визнано придатним до військової служби, провести обстеження та медичний огляд з подальшим винесенням постанови про визначення ступеню придатності до військової служби, викликати його для проведення медичного огляду для визначення ступеню придатності до військової служби та прийняти постанову ВЛК, якою визнати позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Листом від 14.03.2024 року №555 9119 військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 позивачу повідомлено наступне.
«…На Вашу скаргу від 02.2024 р. надаю інформацію: порушень служ бової недбалості стосовно лікаря-терапевта клініки АПД не встановлено. Дій щодо лікаря терапевта не будуть спрямовані, оскільки не має правопору шення. Рішення щодо направлення на лікування приймає медична частина де військовослужбовець проходить службу. Для направлення на стаціонарне лі кування військовослужбовцю необхідно звернутися до командира частини (або за належністю) та отримати належним чином оформлене направлення на стаціонарне лікування…».
Таким чином, скарга позивача відповідачем-2 була розглянута, а відповідь надіслана заявнику.
Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку визначення потреби у направленні на медичний огляд ВЛК, підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому визначення потреби у направленні на медичний огляд ВЛК, оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття.
Підстав вважати, що оскаржувані рішення відповідачів є протиправними чи за суттю, чи за процедурою їх прийняття, суд не вбачає.
Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.
При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: військово-лікарської комісії військової частина НОМЕР_1 , відпоідача-2: Центрально військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник