Справа № 160/12329/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
13 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), винесену 02.05.2024 у виконавчому провадженні № 73344607, якою зобов`язано головного державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районні Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан О.І. в строк до 10.05.2024 року відповідно до частини другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин накласти на нього штраф у подвійному розмірі та звернутись до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона не погоджується з оскаржуваною постановою про накладення штрафу про повторне невиконання рішення суду, зазначаючи, що за результатами вчинення виконавчих дій на виконання виконавчого листа № 183/376/22 стосовно примусового вселення стягувача у виконавчому провадженні № 73344607, які проводились 29.04.2024 року о 11:00 год головним державним виконавцем Червоноштан О.І., за результатами яких складено акт невиконання рішення суду, згідно із яким причиною не виконання є не бездіяльність чи протидія вселення стягувача з боку ОСОБА_1 , а заперечення проти вселення власника нерухомого майна ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , оскільки земельна ділянка , на якій розташовано об`єкт, куди треба вселити стягувача належить ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 ..
Зауважень щодо бездіяльності чи протидії примусовому виконанню рішення з боку боржника ОСОБА_1 державним виконавцем в акті не наведено, як наслідок, державний виконавець не мав права накладати на позивача штраф за невиконання судового рішення.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
21.05.2024 на офіційну електронну адресу суду також надійшли пояснення представника відповідача, в яких він зазначив, що у виконавчому листі №183/376/22 від 10.08.2023 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про усунення ОСОБА_4 перешкоди з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення до будинку, який перебуває на виконанні, не зазначена інформація відносно власника особи, якій належить нерухоме майно в котре потрібно здійснити вселення, а чітко визначена адреса нерухомого майна та особи, які не повинні чинити перешкод під час вселення стягувача. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
10 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження прийнято рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 ,
- за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод ОСОБА_4 створених ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вселення до будинку, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено, визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі № 183/376/22 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення до будинку задоволено.
Усунуто ОСОБА_4 перешкоди з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2977,20 грн.
10.08.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області
Нікіпелову С.Д. видано виконавчий лист № 183/376/22 до боржника ОСОБА_1 .
16.11.2023 головним державним виконавцем Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан О.І. відкрито виконавче провадження № 73344607 за виконавчим листом № 183/376/22, за яким необхідно усунути ОСОБА_4 перешкоди з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення до будинку.
З матеріалів справи видно , що 30.11.2023 року виходом за адресою вселення: АДРЕСА_2 було встановлено, що рішення суду боржником не виконано. За результатом виходу було складено акт державного виконавця.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2023 року у задоволенні заяви адвоката Лагунова П.В. про визнання виконавчого листа № 183/376/22, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 10.08.2023 року, таким, що не підлягає виконанню відмовлено.
03.01.2023 року державним виконавцем, керуючись статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження, у зв`язку з тим, що до відділу надійшла заява від представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах боржника ОСОБА_5 , про відкладення проведення виконавчих дій в зв`язку з судовим засіданням в Новомосковьскому міськрайонному суді призначеному на 04.01.2024 року, винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій. Виконавчі дії було відкладено до 10.01.2024 року
10.01.2024 року під час перевірки виконання рішення представник боржник адвокат Лагунов П.В. повідомив, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, належить третій особі, а саме ОСОБА_2 представником якого теж є адвокат Лагунов П.В., і що ОСОБА_1 проти проведення на його земельній ділянці виконавчих дій по вселенню.
05.04.2024 державним виконавцем на підставі частини 2 ст. 14, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядок та фізичного захисту державного виконавця при проведенні виконавчих дій.
29.04.2024 року під час перевірки виконання рішення представник боржник адвокат Лагунов П.В. повторно повідомив, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, належить третій особі, а саме ОСОБА_2 , представником якого теж є адвокат Лагунов П.В., і що ОСОБА_1 проти щоб на її земельну ділянку потрапляли сторонні особи. Також адвокат Лагунов П.В., будучи представником ОСОБА_1 , не повідомив державного виконавця про намір останнього виконати виконавчий документ. За результатом виходу було складено акт державного виконавця.
В подальшому головний державний виконавець Новомосковському відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районні Дніпропетровської області і Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в порядку вимог статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову від 29.04.2024 року про накладеній на боржника штрафу у розмірі 170,00 грн.
02.05.2024 року головний державний виконавець Новомосковському відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виніс постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою винесено виправлення постанови про накладення штрафу від 02.05.2024 року накласти на боржника штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.
02.05.2024 року начальник Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мироненком Олександром Петровичем виніс постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 73344607, якою зобов`язано головного державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районні Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан О.І. в строк до 10.05.2024 року відповідно до частини другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин накласти на нього штраф у подвійному розмірі та звернутись до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
02.05.2024 року на депозитний рахунок Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) боржником сплачено штраф у розмірі 170,00 грн, а також сума у розмірі 1530,00 грн. Таким чином, позивач сплатила штраф за постановами.
Не погоджуючись з постановою про повторне накладення штрафу від 02.05.2024 у ВП № 73344607 у розмірі 1700 грн, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).
Згідно із статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із частиною 4 ст. 18 Закону №1404-VIІІ вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
На підставі ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктом 5 ч.1 ст. 19 Закону №1404-VIІІ встановлено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
В пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлений статтею 63 Закону №1404-VIІІ.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно із ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
На підставі ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не може виконати рішення суду та усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення до будинку з поважних причин:
1) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 знищено власником ОСОБА_1 , про що 30 червня 2023 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні відомості
2) з 22 грудня 2023 року ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки право власності на неї на підставі нотаріально засвідченого договору набув ОСОБА_2 . Оскільки статтею 30 Конституції України гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи (цей термін поширюється на земельні ділянки відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України), у ОСОБА_1 відсутні підстави, передбачені матеріальним правом, заходити як на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , так і в будівлі, які на ній знаходяться.
Порядок виконання рішення про вселення стягувача врегульований ст.67 Закону України «Про виконавче провадження».
Частинами 1 та 2 цієї статті визначено, що державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.
У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.
Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.
Згідно із ч. 3, 4, 5 та 6 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.
Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.
У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.
Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.
У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.
Зобов`язальною частиною виконавчого листа № 183/376/22 від 10.085.2023 року є усунення ОСОБА_4 перешкод з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення до будинку.
У виконавчому листі не зазначена інформація відносно власника особи, якій належить нерухоме майно, в яке потрібно провести вселення, а чітко визначена адреса нерухомого майна та особи, які неповинні чинити перешкод під час вселення стягувача, у зв`язку з чим суд не приймає твердження позивача, що ОСОБА_1 не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а тому не може виконати рішення суду.
Відповідно до норм статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не повинен перевіряти кому належить нерухоме майно, в яке потрібно здійснювати вселення стягувача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук