Справа № 300/2578/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2578/23 пров. № А/857/24301/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 300/2578/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Панікаром І.В. Івано-Франківську Івано-Франківської області області 08.11.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати відповідачів поновити позивача на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , яку займав до переміщення, з 23.02.2023.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-РС в частині звільнення солдата ОСОБА_1 з посади стрільця-помічника гранатометника третього відділення першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 в частині виключення позивача з посади стрільця-помічника гранатометника третього відділення першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 23.02.2023 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити з 24.02.2023 солдата ОСОБА_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника третього відділення першого взводу охорони роти охорони другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Звернено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення з 24.02.2023 солдата ОСОБА_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника третього відділення першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач 1, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що призначення позивача на іншу посаду є плановим переміщенням з метою доукомплектування особовим складом бойових військових частин. Покликання суду першої інстанції на обмежену придатність позивача до військової служби безпідставне, оскільки довідка ВЛК, яка міститься в матеріалах справи, на час виникнення спірних правовідносин втратила чинність. Крім того, прийняття кадрових рішень є правом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо забезпечення здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони держави України, захисту безпеки населення та інтересів держави під час дії воєнного стану та в межах покладених завдань та територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Також звертає увагу на те, що позивача в усній формі було повідомлено про виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 23.02.2023, у зв`язку з чим вважає, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права саме 23.02.2023, а до суду з цим позовом звернувся з пропуском строку на таке звернення.

Позивач та відповідач 2 не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 01.11.2022 № 269 ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника третього відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27.06.2022 № 1187/1 позивачу поставлено діагноз: «Варикозна хвороба правої нижньої кінцівки з явищами хронічної венозної недостатності другого-третього ступеня з помірним порушенням кровообігу та функції, викривлення носової перетинки з частковим порушенням носового дихання. Ангіопатія сітківки обох очей. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 42 «б» графи II Розкладу хвороб, позивача визнано обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах».

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-РС солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено з посади і призначено навідником кулеметного відділення стрілецького взводу стрілецької роти 419 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВОС-101281А.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-РС на посаду навідника кулеметного відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 23.02.2023 справи і посаду здав та вибув до нового місця служби смт. Делятин Івано-Франківської області, 23.02.2023 виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 та всіх видів забезпечення.

Позивач, вважаючи, що його переведення з ІНФОРМАЦІЯ_6 до ВЧ НОМЕР_1 відбулося з порушенням законодавства та без урахування стану здоров`я, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII, ту і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

В силу частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на сьогодні.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ, тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За приписами статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII, тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями, зокрема, шляхом призову громадян України на військову службу.

Відповідно до частини тринадцятої статті 6 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Відповідно до підпункту 1 пункту 81 розділу IV «Призначення на посади та звільнення з посад» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), призначення на посади здійснюється:

- військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Пунктом 12 Положення № 1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Положенням № 1153/2008 визначено види посад та вимоги при призначенні на посаду, зокрема, такі види посад, як: вищі, рівнозначні та нижчі посади (пункт 82).

Так, відповідно до підпункту 1 пункту 82 Положення № 1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється: на рівнозначні посади - для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.

За приписами абзацу 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 Положення № 1153/2008 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Абзацом дев`ятим пункту 4.13 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, встановлено, що в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки).

Розділом XII Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі - Інструкція № 280), визначено особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період.

Згідно із пунктом 3 розділу ХІІ Інструкції № 280:

- військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції;

- первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів мобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення. Наказ по стройовій частині розробляється на всі військові частини, що формуються та мають самостійний штат;

- ці накази є підставою для визначення посадового становища військовослужбовцям, запису відповідних відомостей до облікових документів, видачі документів, що посвідчують особу військовослужбовця офіцерам військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Особовий склад, який вибув із військових частин, виключається із списків особового складу військових частин у строки, установлені пунктом 15 розділу II цієї Інструкції.

Підсумовуючи викладене, військовослужбовці Збройних Сил України можуть бути переведені на нове місце військової служби без згоди військовослужбовця, крім випадків, передбачених пунктом 112 Положення № 1153/2008.

Отже, позивач міг бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої без його згоди, так як відповідно до підпункту 1 пункту 82 Положення № 1153/2008 призначений на рівнозначну посаду в порядку переміщення, що відповідає пункту 112 Положення.

Водночас, відповідно до пункту 113 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї, здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання.

При цьому, пунктом 90 Положення № 1153/2008 встановлено, що необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Тобто, необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади, а військовослужбовець повинен подати рапорт у випадку, коли є така необхідність в переміщенні за станом здоров`я.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, переміщення позивача відбулося не у зв`язку з його рапортом чи станом здоров`я позивача або членів його сім`ї.

При цьому, апеляційним судом не встановлено наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення № 1153/2008, які виключають можливість переведення позивача без його згоди.

Непогодження позивача з порядком оголошення оскаржуваного наказу не є підставою для його скасування, а дії відповідачів після винесення наказу не можуть свідчити про його правомірність чи протиправність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (надалі також Положення № 154, в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1, 3 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - Командування Сухопутних військ Збройних Сил, яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони.

Статтею 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 за № 551-XIV, визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Отже, накази командира є обов`язковими до виконання військовослужбовцями (підлеглими) у встановлений строк.

Відносно ж доводів позивача про те, що відповідачами при прийнятті оскаржуваних наказів не взято до уваги стан здоров`я ОСОБА_1 , зокрема, обмежену придатність до військової служби згідно довідки ВЛК від 27.06.2022 № 1187/1 колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону № 2232-ХІІ з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі також - Положення № 402, тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Аналізуючи вищенаведені норми, апеляційний суд зазначає, що на момент прийняття оскаржуваних наказів довідка ВЛК від 27.06.2022 № 1187/1 втратила чинність, оскільки шестимісячний строк від дня її оформлення завершився.

Щодо покликань суду першої інстанції на норми, які виникли на підставі змін до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (набрали чинності 25.08.2023), затверджені наказом Міністерства оборони України від 18.08.2023 № 490, колегія суддів зазначає, що такі не можуть застосовуватись до розглядуваних спірних правовідносин, оскільки на момент прийняття оскаржуваних наказів, застосовані судом першої інстанції норми не набули чинності та були відсутні як такі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані накази є такими, що прийняті у встановленому Законом порядку, на підставі та в межах наданих повноважень.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, які стосуються порушення строків звернення до суду з даним позовом, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, оскільки військова служба є різновидом публічної служби, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на військову службу, її проходження та звільнення з військової служби встановлюється місячний строк.

Апелянт звертає увагу на те, що позивача в усній формі було повідомлено про виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 23.02.2023, у зв`язку з чим вважає, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права саме 23.02.2023, а до суду з цим позовом звернувся з пропуском строку на таке звернення.

Однак з цього приводу суд зазначає, що усна вказівка військового керівництва військовослужбовцю про вибуття до іншої військової частини не може вважатися його повідомленням про видання того чи іншого наказу, який стосується його служби. Така вказівка навіть не може підтвердити існування певного наказу.

Натомість, витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 надано відповідачем лише у відповідь на адвокатський запит представника позивача.

Доказів того, що відповідачі, окрім усної вказівки про вибуття до іншої військової частини, раніше повідомляли позивача про винесення оскаржуваних наказів, ознайомлювали його з цими наказами, матеріали справи не містять.

Також суд враховує, що позивач у цій справі є військовослужбовцем, який у період виникнення спірних правовідносин та по теперішній час проходить військову службу у складі бойової військової частини (принаймні станом на час звернення до суду з позовом), що безумовно має істотний вплив на своєчасність звернення за правовою допомогою для подальшого звернення до суду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 15 липня 2022 року у справі № 460/14618/21 дійшов до висновку, що факт перебування на військовій службі є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

За приведених положень законодавства, доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строків звернення до суду з вказаним позовом є безпідставними.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у справі, що розглядається, не повно встановив обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 300/2578/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 24.05.24