Справа № 160/6970/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2024 рокуСправа №160/6970/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 року по 15.02.1986 рік, з 10.05.1986 року по 11.06.1986 рік (Крайня північ), з 26.09.1988 року по 01.02.1995 рік, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року.
Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 12.01.2024 року позивачу виповнилось 60 років.
05 лютого 2024 року позивач звернувся із заявою до сервісного центру ВОГ №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач вважає відмову як у зарахуванні спірних періодів, так і відмову у призначенні пенсії протиправною, що й зумовило звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для надання відзивів на позов та докази на їх обґрунтування, а також встановлено строк відповідачам для надання належним чином завіреної копії пенсійної справи позивача.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії з 01 січня 2024 року за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 31 року починаючи з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.
За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано наступні періоди: з 10.05.1986р. по 11.06.1986р., відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 12.08.1985р., оскільки в Записі № 3 трудової книжки відсутня дата наказу на прийняття на роботу, (а саме: не зазначено рік прийняття на роботу), тому необхідно долучити утоннюючу довідку, видану на підставі первинних документів; з 12.08.1985р. по 15.02.1985 р., з 26.09.1986р. по 04.02.1995р., відповідно до архівних довідок від 15.09.2023р. №1213, №1214, №1215, №1216, №1217, №1218, оскільки, до батькові заявника зазначено скорочено.
Отже, як зазначає представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскаржуване рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та обґрунтованим.
На підставі викладеного вище, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Розглянувши усі наявні документи та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача складає 30 років 01 місяць 11 днів (необхідно не менше 31 року).
Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 08.02.2024р. №27 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача, про відсутність страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV (позивач має 30 років 01 місяць 11 днів при необхідних 31 року). Додатково в рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 10.05.1986 р. по 11.06.1986 р., з 12.08.1985 р. по 15.02.1986 р, з 26.09.1986р. по 01.02.1995 р., згідно з трудовою книжкою колгоспника від 12.08.1985р. УКР № 1202776 та архівних довідок від 15.09.2023р. № 1213-2018, оскільки відсутня повна дата наказу про прийняття на роботу (не зазначено рік прийняття на роботу) та «по батькові» зазначено не повністю, що суперечить вимогам Інструкції № 58.

Будь-яких інших документів, які містять відомості про спірний період роботи для підтвердження стажу позивачем не надано.

В зв`язку з вище викладеним, періоди роботи позивача з 12.08.1985 р. по 15.02.1986 р., з 10.05.1986 р. по 11.06.1986 р, з 26.09.1988 р. по 01.02.1995р. не було зараховано до страхового стажу та відмовлено в призначенні пенсії.

На підставі викладеного вище, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та обґрунтованим.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 12.01.2024р. про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням за № 27 від 08.02.2024 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 01 місяці 11 днів при необхідному 31 рік.

До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 10.05.1986р. по 11.06.1986р. (Крайня північ), відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 12.08.1985 р., оскільки в записі № 3 трудової книжки відсутня дата наказу про прийняття на роботу, (а саме: не зазначено рік прийняття на роботу); періоди роботи в колгоспі «Прогрес» з 12.08.1985р. по 15.02.1985р., з 26.09.1986р. по 01.02.1995р., відповідно до архівних довідок від 15.09.2023 р. №1213, 1214, 1215, 1216, 1217, 1218, які неможливо взяти до уваги, оскільки по батькові заявника зазначено скорочено.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами частини другої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, з аналізу наведеного вище, виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; трудовий стаж, зокрема пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою, а необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З аналізу наведеного вище, виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022 р.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

Слід зазначити, що частиною 2 статті 13 Угоди передбачено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу роботи.

Згідно з пунктом 5 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 4 статті 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачу не зараховано періоди роботи з 10.05.1986р. по 11.06.1986р. (Крайня північ), відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 12.08.1985 р., оскільки в записі № 3 трудової книжки відсутня дата наказу про прийняття на роботу, (а саме: не зазначено рік прийняття на роботу); періоди роботи в колгоспі «Прогрес» з 12.08.1985р. по 15.02.1985р., з 26.09.1986р. по 01.02.1995р., відповідно до архівних довідок від 15.09.2023 р. №1213, 1214, 1215, 1216, 1217, 1218, які неможливо взяти до уваги, оскільки по батькові заявника зазначено скорочено.

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з не відповідністю ім`я паспортним даним заявника ( ОСОБА_2 ).

При цьому, судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки від 12 серпня 1985 року серії НОМЕР_1 на ім`я позивача у спірні періоди: 12.08.1985 прийнятий в члени колгоспу «Прогресс» нa посаду зоотехніка № 1; 15.02.1986 р. виключений із членів колгоспу "Прогресс" згідно поданої заяви - запис №2; 10.05.1986 р. прийнятий на посаду завгоспа свиноферми (Крайня північ) - запис № 3; 11.06.1986 р. звільнений за власним бажанням - запис №4; 26.09.1988 р. прийнятий в члени колгоспу "Прогресс" П`ятихатського р-на Дніпропетровської обл., зоотехніком - запис № 10; 01.02.1995 р. виключений з членів колгоспу за власним бажанням - запис № 11.

Задля отримання архівних довідок на підтвердження стажу роботи за відповідних періодів позивач звертався до комунальної архівної установи, в архівній довідці КАУ "П?ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1216 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 , по-батькові ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 (у документах).

В архівній довідці КАУ "П`ятихатський трудовий архів" П?ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1217 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_6 ім`я ОСОБА_7 , по-батькові Ан., ОСОБА_8 (у документах), та зазначена заробітна плата позивача за період жовтень 1988 - грудень 1992 р.р.

В архівній довідці КАУ "П`ятихатський трудовий архів П?ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1218 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс".

ІНФОРМАЦІЯ_1 "Прогресс" значиться ОСОБА_6 ім`я ОСОБА_7 , по-батькові ОСОБА_9 (у документах) та зазначена заробітна плата позивача за період січень 1993 - січень 1995 р.р.

Листом КАУ "П`ятихатський трудовий архів" П?ятихатської міської ради № 85 від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за 1985-1995 роки та в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1985-1995 роки інших працівників за прізвищем та на ім`я ОСОБА_10 немає.

В архівній довідці КАУ "П`ятихатський трудовий архів П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1213 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_6 ім?я ОСОБА_7 . по-батькові ОСОБА_4 ., ОСОБА_11 . (y документх) тa відпрацьовані людино-дні позивача у період серпень 1985 р. - лютий 1986 p.p.

В архівній довідці КАУ "П?ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. №1214 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_6 ім`я ОСОБА_7 , по-батькові Ан., ОСОБА_8 (у документах) та відпрацьовані людино-дні позивача у період жовтень 1988 - грудень 1992 p.p.

В архівній довідці КАУ "П`ятихатський трудовий архів" П?ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1215 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс" з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_6 ім`я ОСОБА_7 , по-батькові А. (так у документах), та відпрацьовані людино-дні позивача у період січень 1993 - січень 1995 р.р.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку №310).

Згідно з пунктом 6 Порядку №310 передбачено, що всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід зазначити про встановлення звірки трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

З наведеного вбачається, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 12.08.1985 р., яка містить всю необхідну інформацію та підтверджує факт роботи позивача за не зарахований період, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням такого періоду його роботи. Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову позивачу в призначенні пенсії № 27 від 08.02.2024 р., є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 року по 15.02.1986 рік, з 10.05.1986 року по 11.06.1986 рік (Крайня північ), з 26.09.1988 року по 01.02.1995 рік, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року, суд зазначає наступне.

Пенсійним законодавством визначено, що призначення пенсії та підготовка документів для її виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому, останні мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Порядок приймання, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846.

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

З матеріалів справи слідує, що розгляд заяви та винесення спірного рішення за заявою позивача від 05.02.2024 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, відповідно до пункту 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що призвело до порушення прав останнього, суд вважає за необхідне зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, як визначеним суб`єктом призначення.

При цьому, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приймалось спірне рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 05.02.2024 року.

Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено лише направлення ОСОБА_1 спірного рішення, яке було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Тому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки останнім не вчинялось будь-яких дій та не приймалось жодних рішень, пов`язаних з розглядом заяви позивача від 05.02.2024 року, а отже, права ОСОБА_1 не були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Тому, з урахуванням наведеного, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати належний пенсійний орган, в даному випадку це Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 року по 15.02.1986 рік, з 10.05.1986 року по 11.06.1986 рік (Крайня північ), з 26.09.1988 року по 01.02.1995 рік, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року та з урахуванням висновків суду.

На підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підлягає сума 605,60 грн., сплата яких підтверджується квитанцією від 11.03.2024 р., яка міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 27 від 08 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 року по 15.02.1986 рік, з 10.05.1986 року по 11.06.1986 рік (Крайня північ), з 26.09.1988 року по 01.02.1995 рік, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року та з у урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд.10, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень, 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька