Справа № 380/16422/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/16422/23 пров. № А/857/2202/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі № 380/16422/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Костецьким Н.В. у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі також відповідач), третя особа: Головне управління Національної поліції у Львівській області (далі також ГУНП), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с «По особовому складу» в частині присвоєння позивачеві спеціального звання достроково та спеціального звання на один ступінь вище, від звання, передбаченого штатною посадою, у порядку заохочення, за сукупністю «капітан поліції» з одночасним зобов`язанням відповідача (похідна вимога) вчинити певні дії шляхом внесення змін до пункту наказу Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с в частині присвоєння позивачу спеціального звання достроково у порядку заохочення «майор поліції».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що отримання позивачем відзнаки Президента України відбулося саме 06.06.2019, що значно передує даті видання наказу ГУНП від 15.04.2021 № 1551 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та відповідно не може слугувати підставою для визнання його таким, що станом на день видання оскаржуваного наказу не має дисциплінарного стягнення. Відповідач вважає, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції було діючим у період з 16.04.2021 до 20.06.2022. Станом на дату видання оскаржуваного наказу, тобто станом на 11.04.2022, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2022 у справі № 380/7760/21, яким зокрема скасовано наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, законної сили не набрало. Отже, період з 16.04.2021 по 20.06.2022 не міг, на законних на те підставах, враховуватися позивачу до вислуги років для присвоєння чергового спеціального звання «капітан поліції», відповідно станом на дату видачі наказу ГУНП від 15.04.2022 вислуга позивача для присвоєння йому даного звання в порядку черговості була недостатньою, а відтак дострокове присвоєння позивачу вказаного звання є законним. Покликається на висновки апеляційного суду у справі № 380/7760/21, якими визнано правомірним накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Звертає увагу на безпідставність висновків суду першої інстанції про присвоєння позивачу оскаржуваним наказом спеціального звання «капітан поліції» на один ступінь вище від звання, передбаченого штатною посадою, а також на втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження керівника щодо застосування заохочень.

У відповідь на подану апеляційну скаргу відповідач подав відзив, у якому заперечує проти вимог скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить службу у поліції з 07.11.2015 року.

Указом Президента України від 17.02.2016 № 53/2016 позивача заохочено Відзнакою Президента України «За участь в Антитерористичній операції».

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 01.09.2016 № 871 о/с позивача заохочено Подякою МВС України за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків.

Наказом ГУНП від 31.01.2019 № 63 о/с позивачу присвоєно чергове спеціальне звання поліції «старший лейтенант поліції».

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 22.08.2019 № 778 о/с позивача заохочено Відзнакою Міністра внутрішніх справ України (нагрудний знак) «За відвагу в службі».

17.02.2020 позивач призначений на посаду начальника штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП.

Наказом ГУНП від 15.04.2021 № 1551 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП від 19.04.2021 № 147 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі також Закон № 580-VIII) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

Не погоджуючись із застосованим до нього дисциплінарним стягненням та подальшою його реалізацією у вигляді звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду із позовом до ГУНП.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 380/7760/21 позов ОСОБА_1 до ГУНП задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП від 15.04.2021 № 1551 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БПСПОП «Львів» ГУНП» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП від 19.04.2021 № 147 о/с «Про особовий склад» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі також Дисциплінарний статут). Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП з 20.04.2021. Стягнуто з ГУНП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2021 по 25.01.2022 в сумі 131727,18 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника штабу БПСПОП «Львів» ГУНП та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 14063,40 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допущено до негайного виконання. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення суду, наказом ГУНП від 27.01.2022 № 47о/с позивача поновлено на посаді начальника штабу БПСП ОП «Львів» ГУНП з 20.04.2021.

Наказом Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с «По особовому складу» за зразкове виконання службових обов`язків під час умов військового стану та відбиття вторгнення (агресії) на незалежну й суверенну Україну військ російської федерації, особливу відвагу під час захисту життя і безпеки громадян України та бездоганне служіння Українському народу, організацію комплексу спеціальних заходів з охорони об`єктів критичної інфраструктури знешкодження живої сили супротивника, незламний бойовий дух, відповідно до статті 84 Закону № 580-VIII, а також Порядку присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань, затвердженого наказом МВС від 12 березня 2016 року № 177, присвоєно спеціальні звання поліції достроково та спеціальні звання на один ступінь вище від звання, передбаченого займаного штатною посадою, у порядку заохочення, за сукупністю, зокрема, старшому лейтенантові поліції ОСОБА_1 «капітан поліції».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі № 380/7760/21 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУНП «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БПСПОП «Львів» ГУНП» № 1551 від 15.04.2021 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, та в цій частині прийнято постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Указом Президента України від 21.06.2022 № 431/2022 позивача нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня.

06.05.2023 позивач звернувся із рапортом до т.в.о. Голови Національної поліції України, у якому просив, із врахуванням норм частини першої статті 4, частини шостої статті 10 Дисциплінарного статуту, частини четвертої статті 85 Закону № 580-VIII, внести зміни (скасувати) пункт наказу Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с в частині присвоєння йому спеціального звання достроково та спеціального звання на один ступінь вище, від звання, передбаченого штатною посадою, у порядку заохочення, за сукупністю «капітан поліції», з присвоєнням йому з цих самих підстав, цим же наказом, (або шляхом видачі нового наказу) достроково та спеціального звання на один ступінь вище, від звання, передбаченого штатною посадою, у порядку заохочення, за сукупністю - «майор поліції». У вказаному рапорті позивач зазначив, що на момент видачі 11.04.2022 наказу Національної поліції України № 500 о/с, перебуваючи на посаді, за якою штатним розписом передбачено граничне спеціальне звання «майор поліції», маючи присвоєне в порядку черговості спеціальне звання «старший лейтенант поліції», позивач мав повну вислугу років для отримання в порядку черговості, (а не достроково) спеціального звання «капітан поліції», яке було присвоєно йому в порядку заохочення, як дострокове та на один ступінь вище, за сукупністю.

За результатами розгляду рапорту позивача від 06.05.2023, Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України, листом від 12.06.2023 № 3360/12/1/3/03-2023, повідомив позивача про те, що, оскільки наказ Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с виданий із дотриманням підстав та порядку застосування заохочення у виді дострокового присвоєння спеціального звання поліції, визначених Законом та Дисциплінарним статутом, законних підстав скасування його у частині присвоєння позивачу чергового спеціального звання капітан поліції, не має.

Не погоджуючись із оскаржуваним наказом та вважаючи що дії відповідача порушують його гарантоване право на отримання (присвоєння) в порядку заохочення спеціального звання, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на відсутність діючих дисциплінарних стягнень, позивач з врахуванням декількох Державних нагород, за особисту мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, отримане при цьому поранення, на законних на те підставах міг та має претендувати в якості заохочення на отримання дострокового, а не чергового спеціального звання «капітан поліції», на один ступінь вище, в порядку заохочення, за сукупністю - «майор поліції».

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби в органах поліції регулюються приписами Закону № 580-VIII.

Статтею 80 Закону № 580-VIII визначені види спеціальних звань поліцейських.

Так, відповідно до вказаної статті установлюються такі спеціальні звання поліцейських: 1) спеціальні звання молодшого складу: рядовий поліції; капрал поліції; сержант поліції; старший сержант поліції; 2) спеціальні звання середнього складу: молодший лейтенант поліції; лейтенант поліції; старший лейтенант поліції; капітан поліції; майор поліції; підполковник поліції; полковник поліції; 3) спеціальні звання вищого складу поліції: генерал поліції третього рангу; генерал поліції другого рангу; генерал поліції першого рангу.

Первинні спеціальні звання середнього складу поліції присвоює керівник поліції в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України (частина друга статті 81 Закону № 580-VIII).

Порядок присвоєння чергових спеціальних звань поліції визначений статтею 82 Закону № 580-VIII.

Відповідно до частини першої статті 82 Закону № 580-VIII чергові спеціальні звання поліції присвоюються після закінчення строку вислуги в попередньому званні, якщо інше не визначено цим Законом, за умови відповідності спеціального звання, що присвоюється, спеціальному званню, передбаченому займаною штатною посадою, відсутності незнятих дисциплінарних стягнень.

Частиною першою статті 83 Закону № 580-VIII установлено такі строки вислуги в спеціальних званнях поліції: капрал поліції - 1 рік; сержант поліції - 3 роки; молодший лейтенант поліції - 1 рік; лейтенант поліції - 2 роки; старший лейтенант поліції - 3 роки; капітан поліції - 4 роки; майор поліції - 4 роки; підполковник поліції - 5 років.

Порядок присвоєння спеціальних звань достроково та присвоєння спеціального звання на один ступінь вище від звання, передбаченого займаною штатною посадою визначений статтею 84 Закону № 580-VIII.

Згідно з частинами першою третьою статті 84 Закону № 580-VIII достроково спеціальні звання можуть бути присвоєні в порядку заохочення після закінчення не менше половини визначеного строку вислуги в спеціальному званні (у разі дострокового присвоєння спеціального звання посмертно - незалежно від строку вислуги в попередньому спеціальному званні та займаній штатній посаді) у разі відповідності спеціального звання, що присвоюється, спеціальному званню, передбаченому займаною штатною посадою. Чергові спеціальні звання поліції на один ступінь вище від спеціального звання, передбаченого займаною штатною посадою, можуть присвоюватися в порядку заохочення після закінчення не менше ніж півтора строку вислуги у попередньому спеціальному званні. Зазначене в цій частині положення не поширюється на випадки, коли спеціальним званням, передбаченим штатною посадою, є спеціальне звання старшого сержанта поліції або полковника поліції. Підстави та порядок застосування заохочення у вигляді дострокового присвоєння спеціального звання та присвоєння спеціального звання на один ступінь вище від звання, передбаченого займаною штатною посадою, визначаються Дисциплінарним статутом.

Відповідно до частини п`ятої статті 84 Закону № 580-VIII під час дії воєнного стану чергове спеціальне звання може бути присвоєно без встановлення термінів, передбачених цією статтею, достроково та на один ступінь вище від звання, передбаченого займаною штатною посадою, до підполковника поліції включно керівником Національної поліції України, а спеціальне звання полковник поліції - керівником Національної поліції України за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Дисциплінарним статутом встановлено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Частиною першою статті 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що заохочення є засобом підтримання службової дисципліни, що полягає у відзначенні поліцейського за успішне виконання ним обов`язків, а також за інші заслуги перед державою та суспільством.

Згідно з пунктами 8, 9 частини другої статті 6 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види заохочень, зокрема: дострокове присвоєння чергового спеціального звання; присвоєння спеціального звання, вищого на один ступінь від звання, передбаченого займаною штатною посадою.

Заохочення застосовуються до поліцейських на підставі сукупної оцінки професійних якостей, результатів службової діяльності, ступеня службової активності, ініціативності та стану дотримання службової дисципліни на підставі подання про заохочення. У поданні про заохочення зазначаються конкретні заслуги поліцейського, що стали підставою для внесення подання про застосування до нього заохочення. Забороняється внесення підлеглими подання про заохочення їхнього керівника. Заохочення поліцейського оформляється письмовим наказом. Зміст наказу оголошується особовому складу відповідного органу поліції та доводиться до відома поліцейського, якого заохочено. Підстави для застосування до поліцейського заохочень, порядок представлення до заохочення, розгляд матеріалів та прийняття рішення про заохочення або про відмову в заохоченні, опис заохочення, порядок вручення, а також його позбавлення та вилучення визначаються положенням про заохочення, що затверджується Міністерством внутрішніх справ України. Рішення про заохочення поліцейського, прийняте з порушенням визначеного порядку або на підставі недостовірних відомостей, підлягає скасуванню, а виданий предмет заохочення - вилученню. За відсутності предмета заохочення його вартість відшкодовується в порядку, визначеному законодавством. Рішення про скасування заохочення поліцейського із зазначених цією статтею підстав приймається уповноваженим керівником за результатами проведеного в установленому порядку службового розслідування (стаття 9 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 10 Дисциплінарного статуту поліцейський, який має дисциплінарне стягнення, може заохочуватися лише шляхом дострокового зняття дисциплінарного стягнення, але не раніше ніж через три місяці з дня видання наказу про застосування дисциплінарного стягнення, крім випадків заохочення такого поліцейського державними нагородами.

Частинами п`ятою та шостою статті 10 Дисциплінарного статуту передбачено, що дострокове присвоєння чергового спеціального звання здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про Національну поліцію» та може бути застосовано до поліцейського, який має стаж служби в поліції не менше п`яти років.

До поліцейського, до якого застосовано заохочення у виді дострокового присвоєння чергового спеціального звання, повторно такий вид заохочення може бути застосований не раніше ніж через три роки, крім випадків застосування зазначеного виду заохочення до поліцейських за виявлені мужність і героїзм під час рятування життя громадян або затримання особливо небезпечних злочинців. Під час дії воєнного стану заохочення у виді дострокового присвоєння чергового спеціального звання може бути застосовано до поліцейського без дотримання строків, зазначених у частині п`ятій цієї статті та абзаці першому цієї частини, до підполковника поліції включно керівником Національної поліції України, а спеціальне звання полковник поліції - керівником Національної поліції України за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 81-85 Закону № 580-VIII та з метою визначення порядку присвоєння спеціальних звань поліції, подання матеріалів для їх присвоєння, а також позбавлення спеціальних звань, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2016 № 177, затверджено Порядок присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань (далі також - Порядок № 177).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 177 встановлено, що первинні спеціальні звання середнього складу поліції присвоюються особам, уперше прийнятим на службу в поліцію, які не мають військових звань офіцерського складу запасу або спеціальних звань середнього складу інших органів державної влади з призначенням на посаду, після закінчення курсів первинної професійної підготовки (спеціалізації) та оголошуються наказом по особовому складу.

Подання про присвоєння чергових спеціальних звань поліції особам, які проходять службу на посадах молодшого та середнього складу поліції, готуються кадровими підрозділами органів та підрозділів поліції для підготовки наказу по особовому складу (пункт 14 розділу І Порядку № 177).

Згідно з пунктами 5, 7 розділу ІІ Порядку № 177 матеріали для присвоєння спеціальних звань середнього складу поліції особам, у яких установлений строк вислуги в спеціальному званні закінчується на перше число наступного місяця, надсилаються до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України до 05 числа поточного місяця. За своєчасне подання матеріалів про присвоєння спеціальних звань середнього складу поліції відповідає керівник органу чи підрозділу поліції, у якому проходить службу особа, що представляється до присвоєння спеціального звання, а контролюють - керівники підрозділів кадрового забезпечення цих органів та підрозділів або особи, які виконують їх обов`язки. Матеріали про присвоєння спеціальних звань виконуються у друкованому вигляді, виправлення в них не допускаються. За своєчасне представлення осіб молодшого та середнього складу до присвоєння чергових спеціальних звань поліції відповідають посадові особи кадрових підрозділів згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Порядку № 177 подання про присвоєння спеціальних звань поліції, які надсилаються до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, подаються за підписом керівників органів та підрозділів поліції або осіб, які виконують їх обов`язки.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУНП від 31.01.2019 № 63 о/с позивачу присвоєно чергове спеціальне звання поліції - «старший лейтенант поліції», передбачене на той час за посадою, яку обіймав позивач старший інспектор штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП.

17.02.2020 позивача призначено на посаду начальника штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» відповідно до наказу ГУНП від 14.02.2020 № 46 о/с.

Із листа Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 05.05.2023 № 2511/12/4/01-2023, наданого у відповідь на інформаційний запит позивача від 28.04.2023, встановлено, що відповідно до розділу «Стройові підрозділи поліції» Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142, за посадою начальника штабу батальйону встановлене граничне спеціальне звання «майор поліції».

Наказом Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с «По особовому складу» старшому лейтенантові поліції ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання поліції достроково у порядку заохочення «капітан поліції».

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 по справі №380/7760/21, зробив висновок, що наступне спеціальне звання «капітан поліції» позивач мав отримати 31.01.2022.

На підтвердження зазначених висновків суд першої інстанції посилається на висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 25.05.2022 у справі № 380/7760/21 про те, що «з 19.04.2021, з дня внесення запису у трудову книжку про отримання позивачем Державної нагороди, ОСОБА_1 вважаться таким, що не має дисциплінарного стягнення, а відтак наказ ГУНП від 15.04.2021 № 1551 о/с про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не підлягав реалізації шляхом видання наказу від 19.04.2021 № 147 о/с про звільнення останнього зі служби в поліції».

Однак, як слушно зауважує відповідача в апеляційній скарзі, станом на 31.01.2022 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 по справі № 380/7760/21 не набрало законної сили, внаслідок чого присвоїти чергове спеціальне звання капітан поліції позивачу було неможливо через наявність дисциплінарного стягнення.

Згідно положень статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відтак, станом на дату винесення оскаржуваного позивачем наказу Національної поліції України від 11.04.2022 № 500 о/с рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 380/7760/21, яким скасовано наказ ГУНП про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, законної сили не набрало у зв`язку з його апеляційним оскарженням ГУНП, а постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 ухвалена апеляційним судом вже після видання оскаржуваного наказу від 11.04.2022 № 500 о/с, отже висновки судів у вищевказаній адміністративній справі (№ 380/7760/21) не могли бути враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу.

До того ж, матеріалами справи підтверджено факти помилкового внесення записів в трудову книжку позивача замість дати видання Указу Президента України про заохочення позивача відзнакою «За участь в Антитерористичній операції» помилково зазначено дату звільнення позивача, що впливає на наявність у нього у спірний період дисциплінарного стягнення. Дана обставина засвідчена матеріалами службового розслідування, затвердженим начальником ГУНП 16.05.2022 року, а також змінами, внесеними в трудову книжку позивача.

Доречними у контексті наведеного є покликання апелянта на те, що преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17).

Таким чином, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивач вважався таким, що не має дисциплінарного стягнення та його строк вислуги років для отримання чергового спеціального звання «капітан поліції» на момент видачі спірного наказу сплив.

Оцінюючи інші доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що строк вислуги в спеціальному званні обчислюється від дня підписання наказу про присвоєння звання (частина третя статті 83 Закону № 580-VIII).

Відповідно до положень частин першої та п`ятої статті 84 Закону № 580-VIII достроково спеціальні звання можуть бути присвоєні в порядку заохочення після закінчення не менше половини визначеного строку вислуги в спеціальному званні (у разі дострокового присвоєння спеціального звання посмертно - незалежно від строку вислуги в попередньому спеціальному званні та займаній штатній посаді) у разі відповідності спеціального звання, що присвоюється, спеціальному званню, передбаченому займаною штатною посадою.

Під час дії воєнного стану чергове спеціальне звання може бути присвоєно без встановлення термінів, передбачених цією статтею, достроково та на один ступінь вище від звання, передбаченого займаною штатною посадою, до підполковника поліції включно керівником Національної поліції України, а спеціальне звання полковник поліції - керівником Національної поліції України за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Аналізуючи вищенаведену норму, колегія суддів дійшла висновку, що частиною п`ятою статті 84 Закону № 580-VIII надано право уповноваженому керівнику на час дії військового стану присвоювати чергові спеціальні звання достроково, а не покладено обов`язок щодо дострокового присвоєння поліцейським чергових спеціальних звань.

Положеннями частини п`ятої статті 23 Дисциплінарного статуту визначено, що строк дії дисциплінарного стягнення не зараховується до строків вислуги поліцейського для присвоєння чергового спеціального звання.

Отже, з огляду на вищевикладене вбачається, що у разі відсутності у позивача діючого дисциплінарного стягнення, строк вислуги років для присвоєння чергового спеціального звання «капітан поліції» сплив би 31.01.2022, однак ураховуючи той факт, що станом на 31.01.2022 у ОСОБА_1 з 15.04.2021 було наявне дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції строк дії якого відповідно до положень пункту 6 частини першої статті 23 Дисциплінарного статуту - 3 роки присвоєння позивачу у порядку черговості вказаного спеціального звання було неможливо, оскільки строк дії наявного у позивача дисциплінарного стягнення не зараховувався до вислуги років останнього.

Щодо доводів позивача проте, що нормативне формулювання наказу від 11.04.2022 № 500 в частині присвоєння позивачу спеціального звання на один ступінь вище від звання, передбаченого штатною посадою не відповідає дійсності та висновків суду першої інстанції з цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235 (далі також - Порядок № 1235).

Відповідно до абзаців третього, п`ятого розділу II Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь, заохочення.

Згідно з пунктом 2 розділу IIІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Разом з цим умови присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань, перелік необхідних для цього документів та строки їх подання визначені Порядком № 177.

Пунктом 1 розділу II Порядку № 177 визначено, що для присвоєння спеціального звання «полковник поліції», а також первинних спеціальних звань середнього складу поліції, чергових спеціальних звань, за сукупністю строків перебування в спеціальному званні, у порядку переатестування, зарахування на службу в поліції до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України надсилається подання про присвоєння спеціального звання поліції (додаток 1).

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 177 при підготовці подання про присвоєння первинних та чергових спеціальних звань молодшого та середнього складу поліції (далі - Подання) необхідно дотримуватися таких вимог:

1) у пункті 1 Подання надається інформація про граничне спеціальне звання за займаною штатною посадою, визначене відповідним наказом Голови Національної поліції України;

2) у пункті 2 Подання зазначається, до якого звання (первинного, чергового, достроково або на один ступінь вище передбаченого штатною посадою) подається кандидат на його присвоєння;

Відтак, підпунктом 2 пункту 1 розділу III Порядку № 177 чітко визначено розмежування до якого звання первинного, чергового, дострокового або ж на один ступінь вище передбаченого штатною посадою - подається кандидат. Подання кандидатів за сукупністю вищезгаданих умов не передбачено Порядком № 177.

Крім того, підставою видання оскаржуваного наказу від 11.04.2022 № 500 о/с було подання командира БПСПОП «Львів» ГУНП підполковника поліції Романа Кровіцького від 09.04.2022 про присвоєння спеціального звання поліції «капітан поліції» ОСОБА_1 , а також висновок керівника органу поліції, про те, що позивач заслуговує присвоєння чергового спеціального звання «капітан поліції» достроково, у порядку заохочення, будь яких відомостей про присвоєння позивачу спеціального звання на один ступінь вище передбаченого штатною посадою подання не містить.

Зі змісту вищевказаних документів, вбачається, що позивач подавався саме на дострокове присвоєння спеціального звання «капітан поліції» у порядку заохочення.

Відповідно до пункту 97 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 (далі також - Типова інструкція № 55) накази (розпорядження) з кадрових питань (особового складу) оформлюються у вигляді індивідуальних і зведених наказів (розпоряджень). В індивідуальних наказах (розпорядженнях) міститься інформація про одного працівника (співробітника), у зведених про кількох незалежно від того, які управлінські рішення щодо них приймаються (прийняття на роботу, призначення на посаду, переведення на іншу посаду (роботу), звільнення тощо).

Як пояснив відповідач в апеляційній скарзі, оскаржуваний наказ був зведеним, оскільки містив в собі велику кількість працівників поліції, яким присвоювались спеціальні звання поліції, а відтак основна (описова) частина наказу містила узагальнений перелік підстав та умов такого присвоєння, які стосувались всіх зазначених у наказі поліцейських.

Враховуючи значний обсяг поліцейських, яким наказом від 11.04.2022 № 500 о/с присвоювались спеціальні звання поліції, надання позивачу чи суду копії вказаного наказу призвело б до висвітлення інформації відносно всіх працівників, яким присвоювались спеціальні звання поліції, однак така інформація не стосується спірних правовідносин.

У зв`язку з чим позивачу і суду першої інстанції були виготовленні відповідні витяги із оскаржуваного наказу, в яких висвітлена інформація лише щодо присвоєного позивачу спеціального звання «капітан поліції», однак в якому описова (основна) частина залишилась незмінною, та відповідно містила в собі підстави та умови присвоєння спеціальних звань усім поліцейським, зазначеним у даному наказі.

Отже, наявне в описовій (основній) частині вказаного наказу формулювання про «присвоєння звання на один ступінь вище від звання, передбаченого штатною посадою» не стосується позивача, що в повній мірі підтверджується вищезгаданим поданням командира БПСПОП «Львів» ГУНП підполковника поліції Романа Кровіцького від 09.04.2022, в якому відповідно до вимог Порядку № 177 зазначено передбачене посадою спеціальне звання «майор поліції», а також зазначено, що позивач подається до присвоєння чергового спеціального звання, достроково, у порядку заохочення «капітан поліції».

З огляду на викладене вбачається, що приймаючи рішення про зобов`язання відповідача винести наказ про присвоєння позивачу спеціального звання на один ступінь вище, від звання передбаченого штатною посадою, у порядку заохочення за сукупністю «майор поліції» судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи.

Також, апеляційний суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення мало місце втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження керівника Національної поліції України щодо застосування заохочень.

Частиною другою статті 8 Дисциплінарного статуту визначено, що керівникові Національної поліції України належить право застосовувати заохочення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських, крім відомчих заохочувальних відзнак Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 9 Дисциплінарного статуту заохочення застосовуються до поліцейських на підставі сукупної оцінки професійних якостей, результатів службової діяльності, ступеня службової активності, ініціативності та стану дотримання службової дисципліни на підставі подання про заохочення.

У поданні про заохочення зазначаються конкретні заслуги поліцейського, що стали підставою для внесення подання про застосування до нього заохочення.

Як вже зазначалось вище, підставою видання оскаржуваного наказу від 11.04.2022 № 500 о/с було подання командира БПСПОП «Львів» ГУНП підполковника поліції Романа Кровіцького від 09.04.2022 про присвоєння спеціального звання поліції «капітан поліції» ОСОБА_1 а також висновок керівника органу поліції, про те, що позивач заслуговує присвоєння чергового спеціального звання «капітан поліції» достроково, у порядку заохочення.

Відтак, прямими керівниками на підставі сукупної оцінки професійних якостей, результатів службової діяльності, ступеня службової активності, ініціативності та стану дотримання службової дисципліни було прийнято рішення про те, що позивач заслуговує на присвоєння достроково в порядку заохочення спеціального звання саме «капітан поліції».

Відомостей про відповідність вищевказаним оціночним показникам позивача для застосуванню до нього такого виду заохочення як присвоєння достроково спеціального звання «майор поліції» не має, що свідчить про відсутність у керівника наміру і можливості заохотити позивача саме таким видом заохочення, як присвоєння достроково спеціального звання «майор поліції».

Отже, з вищенаведеного висновується, що прийняття рішення про заохочення поліцейського, а також обрання виду такого заохочення перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його застосування, який, приймаючи рішення про заохочення, повинен надати сукупну оцінку професійних якостей, результатів службової діяльності, ступеня службової активності, ініціативності та стану дотримання службової дисципліни поліцейського.

Разом з цим, адміністративні суди створені й діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, це закріплено у статті 125 Конституції України.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень і владних управлінських функцій. Будь-яке управлінське рішення стосовно особи, ухвалене суб`єктом владних повноважень незалежно від способу прийняття, рівня і місця органу у відповідній системі, правових підстав, мотивів, способу та форм ухвалення, підлягає судовому контролю.

Водночас, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Відтак, з вищенаведеного висновується, що суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчиняти дію, яку за законом останній здійснює «на свій розсуд», не може вказувати, яке конкретно рішення (дії) необхідно приймати (вчиняти) відповідачу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно втрутився у дискреційні повноваження керівника Національної поліції України, що прямо суперечить завданням адміністративного судочинства, оскільки судом першої інстанції застосоване заохочення у вигляді присвоєння старшому лейтенанту ОСОБА_1 спеціального звання достроково та спеціального звання на один ступінь вище, від звання, передбаченого штатною посадою, у порядку заохочення, за сукупністю «майор поліції» без надання об`єктивної оцінки професійним якостям позивача, без надання оцінки результатів службової діяльності останнього, а також ступеню його службової активності, ініціативності та стану дотримання ним службової дисципліни поліцейського без дотримання порядку застосування такого виду заохочення та за відсутності у суду можливості надання оцінки вищезазначеним критеріям.

Такі дії суду першої інстанції виходять за межі завдань та принципів адміністративного судочинства, оскільки суд втрутився в законну діяльність уповноваженого керівника суб`єкта владних повноважень під час реалізації останнім встановленим законом повноважень, які у свою чергу є дискреційними.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до задоволення позовних вимог у спосіб, заявлений позивачем, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі № 380/16422/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 24.05.24