Справа № 619/508/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р.Справа № 619/508/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Овсянніков В.С., м. Дергачі, повний текст складено 01.04.24 по справі № 619/508/24

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту ДПП, відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 000531 від 07.01.2024, винесену старшим інспектором ВБДР УПП у Харківській області ДПП капітаном поліції Бондаренко Юрієм Миколайовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн;

- адміністративну справу за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем безпідставно притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за наявність тріщини на вітровому склі в зоні дії склоочисників, оскільки вказаний дефект не входить до переліку технічних несправностей, встановлених пунктом 31 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за наявності яких, забороняється експлуатація транспортних засобів.

Зауважив, що відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, разом з цим, 19.12.2023 транспортний засіб БОГДАН А-069.21 д.н.з НОМЕР_1 пройшов перевірку технічного стану та отримав протокол, яким його визнано технічно справним, тому притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП є незаконним.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.03.2024 у справі № 619/508/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задоволено.

Скасовано постанову серії БАД № 000531 від 07.01.2024 винесену старшим інспектором ВБДР УПП у Харківській області ДПП капітаном поліції Бондаренко Юрієм Миколайовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень за ч. 2 ст. 121 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Департамент патрульної поліції (далі ДПП, апелянт), не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.03.2024 у справі № 619/508/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність у Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у розумінні ст. 43 КАС України адміністративної процесуальної правосуб`єктності, оскільки вказана особа є неокремою юридичною особою, а територіальним (структурним) підрозділом ДПП, а тому не може виступати самостійним відповідачем у справі № 619/508/24. Водночас, належним відповідачем у спірних правовідносинах є Департамент патрульної поліції, що всупереч визначеного ст. 48 КАС України процесуального обов`язку не було встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, у зв`язку з чим не здійснено заміну неналежного відповідача або залучення ДПП в якості другого відповідача, чим порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

По суті спірних правовідносин пояснив, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.2 ст.121 КУпАП у зв`язку з тим, що технічний стан транспортного засобу позивача не відповідає вимогам стандартів щодо безпеки дорожнього руху, а саме, всупереч п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, положення якого поширюється на колісні транспортні засоби (КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для перевезення пасажирів на дорогах загального користування, транспортний засіб БОГДАН А-069.21 д.н.з НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, має технічну несправність - тріщину вітрового скла в зоні дії склоочисників. Звертає увагу суду, що з наданого до суду відеозапису чітко вбачається, що тріщини знаходяться в траекторії руху лівого склоочисника, а саме його робочої частини щітки, при цьому позивач не міг не бачити вказаний дефект на вітровому склі транспортного засобу, яким він керував. А відтак, вважає, що у діях позивача був наявний склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Отже, оскаржувана постанова винесена відповідачем правомірно, підстави для її скасування відсутні.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 07.01.2024 серії БАД № 000531 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови позивач 07.01.2024 о 13.30 в м. Харкові по вул. Новий Побут, керуючи автобусом за маршрутом № 61Е (вул. Чоботарська-Новий Побут), здійснював перевезення пасажирів. Технічний стан автобуса не відповідав вимогам стандартів через наявність тріщини вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушено пункт 31.1 ПДР України та п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КАС України, оскільки у розумінні положень ст. 31 ПДР України, тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля, а наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля. Крім того, з наданого до суду відеозапису з нагрудного відеореєстратора 619_508_24.mp4 неможливо чітко ідентифікувати чи знаходиться тріщина в зоні дії склоочисників, чи ні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: як зокрема порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Згідно з п.п. 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Повне найменування - Департамент патрульної поліції, скорочена назва - ДПП.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що в якості відповідача у справі позивачем визначено Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без створення окремої юридичної особи.

З цього приводу слід зазначити, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Колегія суддів зазначає, що оскільки Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції відповідно до статті 43 КАС України не окрема юридична особа, а територіальний (структурний) підрозділ ДПП, останній не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності, а тому не може виступати відповідачем по справі.

Натомість, належним відповідачем, рішення якого оскаржує позивач, у даній справі має бути Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, проте, останній не був визначений позивачем, як відповідач у цій адміністративній справі, та не залучений судом першої інстанції в якості співвідповідача.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною 3 статті 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Колегія суддів зауважує, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказує відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами частини 7 статті 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права, зокрема, була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).

З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір не з`ясував належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

У зв`язку з чим, враховуючи відсутність у суду апеляційної повноважень на здійснення дій щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача на стадії апеляційного перегляду справи, що унеможливлює дослідження таких обставин під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, звернених до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.03.2024 у справі № 619/508/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача.

При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах або про пропуск позивачем строку звернення до суду у разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.03.2024 по справі № 619/508/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити..

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова