Справа № 766/1813/24
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/1813/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024

01 травня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

справа №766/1813/24; провадження№2-а/766/300/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) поданої та підписаної в інтересах позивача представником за договором адвокатом Кушнеренко Ігорем Вікторовичем(РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача

06 лютого 2024 року представник позивача, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Херсонській області ДПП серії БАД №032272 від 30.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Позиція позивача

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.01.2024 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Херсонській області ДПП складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу, у сумі 340 грн. За змістом постанови, ОСОБА_2 30.01.2024 року о 14:08 годині керуючи транспортним засобом, який належить ОСОБА_2 у АДРЕСА_3 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснив проїзд у забороненому напрямку руху, чим порушив п.п. 8.4.в ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З позиції позивача постанова не відображає дійсних обставин справи, оскільки складена відносно ОСОБА_2 , що не відповідає анкетним даним позивача, крім того, до постанови не додано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з огляду на що є такою, що підлягає скасуванню.

Позиція відповідача

18.03.2024 року представник Департаменту патрульної поліції Павлюк А.О. через підсистему «Електронний суд» подала відзив на адміністративний позов про скасування постанови БАД №032272 від 30.01.2024 року у справі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що 30.01.2024 року о 14:08 год. в м. Херсоні по вул.. Миру біля будинку 10, водій керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_3 , не виконав вимогу державного знаку 3.21 «В`їзд заборонено», та здійснив проїзд у забороненому напрямку руху, чим порушив п. 8.4.в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, водієм вказаного технічного засобу виявився позивач.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП працівником поліції складено постанову у справі про адміністративне правопорушення БАД №032272 від 30.01.2024 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивачу надано постанову для ознайомлення.

За вказаним у постанові адміністративним правопорушенням позивач всупереч вимогам встановлених перед перехрестям дорожніх знаків 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» з табл.. 7.4.4 «Час дії» 5:00-15:00 здійснив поворот ліворуч. При в`їзді на вул.. Миру з вул. Університетська. Позивач рухався в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» з табл.. 7.4.4 «Час дії» 5:00-15:00 до зупинки працівником поліції. До відзиву додається відеозапис « ОСОБА_1 » на якому зафіксовано вчинення позивачем правопорушення, та спілкування позивача з поліцейськими, на відео файлі «Розташування знаків зі сторони вул.. Чорноморська в сторону вул.. Залаегерсег» та на фото файлі «Розташування знаку 3.21 таблички 7.4.4» зафіксовано, які саме дорожні знаки було встановлено по ходу руху позивача та було ним порушено 30.01.2024 року.

Зазначення співробітником поліції в постанові неправильного написання прізвища водія « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 » є опискою, що не спростовує порушення позивачем вимог п. 8.4.в ПДР. Враховуючи доведеність факту вчинення правопорушення, що підтверджується відео файлом « ОСОБА_1 », відповідач вважає, що вказана описка не може бути підставою для скасування постанови.

Постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає.

Викладаючи свою позицію у відзиві, відповідач нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України, ст. ст. 222, 255, ч. 5 ст.258 КУпАП, ст. ст. 23, 62 ЗУ «Про національну поліцію».

Позиція позивача у відповіді на відзив

У відповіді на відзив, представника позивача підтримав викладені у позові обставини, за яких вважає постанову такою що підлягає скасуванню та додатково зазначив, що твердження відповідача про те що адміністративна справа розглядалася відносно ОСОБА_1 , а у оскаржуваній постанові мається описка та помилково вказано особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не відповідає вимогам закону, оскільки за оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності притягнуто саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до оскаржуваної постанови адміністративне правопорушення мало місце 30.01.2024 року о 14:08 год., у той час як представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилається на змонтований відеозапис, який по своїй суті складається з окремих фрагментів відеозапису, які зроблено за допомогою різної відеотехніки, при цьому відеозапис починається з 14:14 год., що жодним чином не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення о 14:08 год., як зазначено у оскаржуваній постанові. Крім того, відеозапис на відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відповідно до п.5 розділу ІІ якої, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вважає, що жоден із наданих відповідачем доказів не підтверджує того, що правопорушення вчинене 30.01.2024 року о 14:08 год., а в самій постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено про наявність будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ..

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 04.03.2024 року.

У зв`язку з заявою про відкладення подане стороною відповідача судове засідання відкладено на 18.03.2024 року.

15.03.2024 року представник Департаменту патрульної поліції Павлюк А.О. подала відзив на адміністративний позов без доказів направлення відзиву на адресу позивача.

17.03.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У зв`язку із неявкою у судове засідання сторони позивача, розгляд справи відкладено на 04.04.2024 року.

У зв`язку із неявкою у судове засідання сторони позивача, розгляд справи відкладено на 18.04.2024 року.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді на навчанні, розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 01.05.2024 року.

У час призначений для розгляду справи позивач/представник не з`явився, представник у відповіді на відзив просив розгляд справи провести без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у раніше поданій заяві просив справу вирішити без участі сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання, заяви представників сторін про розгляд справи без їх участі та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє про розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини встановлені судом.

30.01.2024 року ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

У постанові серії БАД №032272 від 30.01.2024 року, винесеній відносно ОСОБА_2 , зазначено, що 30.01.2024 о 14:08 у м. Херсоні по вул. Миру, 10 водій ОСОБА_2 керуючи т.з. ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_3 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21. «В`їзд заборонено», здійснив проїзд у забороненому напрямку руху, чим порушив п.п. 8.4.в ПДР України відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП..

З позиції позивача постанова не відображає дійсних обставин справи, складена відносно іншої особи відмінної від особи позивача, не містить у собі доказів вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 , що обов`язково повинні бути вказані у постанові, а тому є такою, що підлягає скасуванню.

З поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву встановлюється, що відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що 30.01.2024 року о 14:08 год. в м. Херсоні по вул.. Миру біля будинку 10, водій керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_3 , не виконав вимогу державного знаку 3.21 «В`їзд заборонено», та здійснив проїзд у забороненому напрямку руху, чим порушив п. 8.4.в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, водієм вказаного технічного засобу виявився позивач. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП працівником поліції складено постанову у справі про адміністративне правопорушення БАД №032272 від 30.01.2024 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на позивача. Постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

За п. 8.4. ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки, наказові знаки, інформаційно-вказівні знаки, знаки сервісу, таблички до дорожніх знаків.

Пунктом 8.4.в ПДР України визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 33.3 до заборонних відноситься знак «В`їзд заборонено», тобто забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання в`їзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій, тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9.

Дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» застосований з табличкою 7.4.4 «Час дії» 5:00-15:00 забороняє рух транспортних засобів по вул.. Миру в період з 5:00 до 15:00.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Суд вважає, що обвинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень в постанові, тобто в своєму рішенні, про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, відповідач не надав беззаперечних доказів, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №032272 від 30.01.2024 року складена відносно ОСОБА_2 не містить доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 , що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії БАД №032272 від 30.01.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340, 00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання тексту рішення 01.05.2024 року.

СуддяЄ. М. Булах