Справа № 460/5079/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

за результатами вирішення заяви про відвід

27 травня 2024 року Р і в н е №460/5079/24

Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді С.А. Борискін, розглянувши в письмовому провадженні письмову заяву про відвід у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив:

-визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та скасувати вимогу про необхідність сплати боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-0237-1700 від 05.02.2024;

-зобов`язати відповідача зарахувати у рахунок майбутніх платежів з сплати єдиного податку безпідставно стягнуту з позивача 04.04.2024 суму у розмірі 1664,61 грн., зробивши відповідний перерахунок, та виконати відповідні коригування сум в особистому кабінеті платника податків позивача ОСОБА_1 ;

-стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 справу передано для розгляду головуючому судді Борискіну С.А.

Ухвалою суду від 20.05.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві протягом 10-ти днів з дати отримання ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: документа про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, що стягується, а також доказів, що підтверджують обставини наявності шкоди, заподіяної відповідачем оскаржуваним рішенням.

27.05.2024 від ОСОБА_1 через ВДЗ (канцелярію) суду надійшла заява про усунення недоліків та відвід судді.

Мотивуючи подану заяву, позивач зазначав про долучення ним до матеріалів справи документа про сплату судового збору (квитанція №064А-РОАЕ-КМЕХ-7К55 від 26.05.2024). При цьому, ОСОБА_1 у заяві зауважив, що Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі №754/9573/13-ц вказував, що не потрібно долучати до матеріалів справи оригінал розрахункового документу про сплати судового збору. Також позивач особливо наголошував на обов`язку суду перевірити надходження коштів на рахунок, а не встановлювати відповідність платіжного доручення. Зазначав, що у відповідності до вимог п.2, 4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. ОСОБА_1 у своїй заяв вказав, що суддя Борискін С.А. підлягає відводу з причини того, що він, розказує фантастичні речі, а точніше викладає їх у судових рішеннях, тим самим порушуючи присягу судді і перешкоджаючи доступу до правосуддя, як складової частини права на справедливий та безсторонній суд, визначений ст.6 Конвенції. Даний факт доводиться тим, що всупереч фантастичним твердженням судді ОСОБА_2 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 по справі №990/114/23 наголосила, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин першої статті 244 КАС вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена. Повертаючи заяву, суд фактично дав оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим. Також позивач зауважував, що у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц визначено, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закон"), тобто судді Борискіну С.А. презумпійовано знати закон, який зобов`язує відкрити провадження у цій справі та розглянути справу протягом розумного строку, встановленого законом, але якого (закону) він виходить не знав, що вбачає неможливість брати участь у розгляді даної справи, розгляд якої не під силу судді та необхідність відводу (самовідводу) судді. У постанові ВП ВС від 04.04.2019 № 800/448/15 (11-618сапс18) вказано, що грубі порушення законодавства свідчать про необ`єктивний та упереджений розгляд справ, порочать звання судді, а тому кваліфікуються як порушенням присяги.

Відповідно до ч.1-4 ст.39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу регламентовано положеннями статті 40 КАС України.

Питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч.1 ст.40 КАС України).

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.3 ст.40 КАС України).

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (ч. 4 ст. 40 КАС України).

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 8 ст. 40 КАС України).

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 11 ст. 40 КАС України).

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 12 ст. 40 КАС України).

З огляду на наведене, враховуючи, що заява про відвід судді надійшла до відкриття провадження у справі, тобто поза межами судового засідання, то розгляд такої заяви здійснено судом в порядку письмового провадження відповідно до ч.11 ст.40 КАС України

Оцінюючи наведені підстави для відводу судді, суд враховує таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36, 37 КАС України.

За правилами ч.1, 2 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме обставин щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Таким чином, підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави, як: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Цілком очевидним є, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 в справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09.01.2013 в справі "Олександр Волков проти України", заява №21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Крім того, ч.4 ст.36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зауважує, що залишаючи позовну заяву без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки такої позовної заяви шляхом подання до суду: документа про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, що стягується, а також доказів, що підтверджують обставини наявності шкоди, заподіяної відповідачем оскаржуваним рішенням.

У своїй ухвалі суд не вказував будь-яких застережень щодо умов допустимості поданого стороною позивача платіжного документа про сплату судового збору, як і не надавав оцінку наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог доказів, а тому обґрунтування заяви ОСОБА_1 в цій частині суд вважає надуманими.

Водночас, судом було наголошено на тому, що висновки суду щодо наявності у позивача обов`язку додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, як і обов`язку зазначити обґрунтований розрахунок заявленої ним суми відшкодування моральної шкоди, узгоджуються з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 30.01.2024 у справі №380/13599/23.

За наведеного, розглянувши подану позивачем заяву, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки така заява не містить жодних посилань на визначені процесуальним законом підстави для відводу судді від розгляду цієї справи, а обставини, на які вказує позивач у якості підстав для відводу, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді та лише свідчать про фактичну незгоду особи, яка її подала, з діями судді та судовими рішеннями. Викладені доводи не можна розцінювати як доказ сформованої упередженої позиції.

Отже, визнавши заяву про відвід необґрунтованою, суд вважає за необхідне передати матеріали даної заяви для визначення судді, яким буде здійснюватись її розгляд, за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Керуючись статтями 36-40, 241, 248, 256 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати заяву про відвід судді С.А. Борискіна необґрунтованою та передати справу №460/5079/24 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і підлягає визначенню у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.А. Борискін