Справа № 380/4808/24
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

24 травня 2024 року справа № 380/4808/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

у с т а н о в и в:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 12.10.2023 №22320/13-01-07-09;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 12.10.2023 №22323/13-01-07-09.

Ухвалою судді від 11.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.03.2024 року представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивовано пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Зазначає, що позивач скористався правом досудового врегулювання спору та відповідно звернувся із відповідною скаргою до ДПС України про скасування спірних податкових повідомлень рішень від 12.10.2023 № 22320/13-01-07-09 та № 22323/13-01- 07-09. За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 ДПС України прийнято рішення від 25.12.2023 №37922/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено без змін податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Львівській області від 12.10.2023 № 22320/13-01-07-09 та № 22323/13-01-07-09, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення. Рішення ДПС України від 12.12.2022 №16547/6/99-00-06-03-02-06 отримано ФОП ОСОБА_1 06.01.2024, а до Львівського окружного адміністративного суду про скасування податкових повідомлень - рішень позивач звернувся 03.03.2024 року. Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України є спеціальною щодо норми частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 при зверненні до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про скасування податкових повідомлень - рішень ГУ ДПС у Львівській області, пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з 06.01.2024 - день вручення позивачу рішення ДПС України від 25.12.2023 №37922/6/99-00-06-03-02-06.

Позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, згідно якої просить поновити пропущений строк звернення до суду з огляду на незначний проміжок часу, який пропустив позивач. Посилається на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, в якій Верховний Суд вказав, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, зазначає, що позивачу копії наказів Головного управління ДПС у Львівській області «Про проведення фактичної перевірки», акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Львівській області від 22.09.2023 № 22480/13/13/РРО/ та розрахунків штрафних (фінансових) санкцій, які є невід`ємною частиною оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідачем не надано, що унеможливило зібрати всі докази для своєчасної підготовки обґрунтованої позовної заяви для звернення до суду. З урахуванням наведеного, просить поновити строк звернення до суду.

При вирішенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить із завдань адміністративного судочинства, якими відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, положеннями ч.1 ст.122 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч.3, 5 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом зазначеної норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені ст.123 КАС України, у відповідності до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

У постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 Верховний Суд зазначив, що "граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України. При цьому мова йде не тільки про строки, згадані в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Враховуючи викладене, Верховний Суд у складі судової палати вважає помилковим твердження позивача про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене.

Водночас пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати вважає, що колізія між нормами пунктів 56.18 і 56.19 статті 56 ПК України відсутня, оскільки вони не припускають множинного трактування прав платників податків.

Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України); вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

З огляду на відповідні правові висновки Верховного Суду, строк звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення становить: шість місяців з дня, коли особа дізналася про прийняття такого податкового повідомлення-рішення у випадку невикористання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження) відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України та один місяць з дня, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України у випадку використання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження).

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач скористався правом досудового врегулювання спору та відповідно звернувся із відповідною скаргою до ДПС України про скасування спірних податкових повідомлень рішень від 12.10.2023 № 22320/13-01-07-09 та № 22323/13-01- 07-09.

За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 ДПС України прийнято рішення від 25.12.2023 №37922/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено без змін податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Львівській області від 12.10.2023 № 22320/13-01-07-09 та № 22323/13-01-07-09, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення ДПС України від 12.12.2022 №16547/6/99-00-06-03-02-06 отримано ФОП ОСОБА_1 06.01.2024, що не заперечується позивачем.

Оскільки судом встановлено, що у матеріалах справи наявні докази адміністративного оскарження оспорюваних податкових повідомлень-рішень, а тому до спірних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду.

Разом з цим позовна заява подана позивачем 03.03.2024, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, а також таким під час звернення до суду не було подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску такого. Таку заяву подано позивачем після подання представником відповідача заяви про залишення позовної заяви без руху.

Так, на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним адміністративним позовом позивач посилається на дію на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією російської федерації та просить поновити пропущений строк звернення до суду з огляду на незначний проміжок часу, який пропустив позивач.

Дослідивши доводи наведені в заяві про поновлення строку звернення до суду, вивчивши матеріали справи, суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася аналогічними Указами Президента України, тобто він діє і дотепер.

Водночас введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема і в постанові від 07.03.2024 у справі №400/10022/21, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Отож суд зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 24.05.2023 у справі № 200/19065/21 та від 16 лютого 2023 року у справі № 640/7964/21.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що позивачу копії наказів Головного управління ДПС у Львівській області «Про проведення фактичної перевірки», акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Львівській області від 22.09.2023 № 22480/13/13/РРО/ та розрахунків штрафних (фінансових) санкцій, які є невід`ємною частиною оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідачем не надано, що унеможливило зібрати всі докази для своєчасної підготовки обґрунтованої позовної заяви для звернення до суду, позаяк позивач не позбавлений можливості одночасно із поданням позовної заяви звернутись до суду із клопотанням про витребування доказів.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали позивачу скористатись правом на звернення до суду за захистом своїх прав, останнім не наведено.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Враховуючи викладене, доводи наведені представником позивача у заяві про поновлення строку звернення не виправдовують безпідставність порушення позивачем процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на судове оскарження податкових повідомлень-рішень, та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Приписами п. 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Зокрема, судом встановлено, що при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачено судовий збір у сумі 1480,03 грн.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності та наявності підстав для повернення позивачеві судового збору на суму 1480,03 грн.

Керуючись ст.ст. 171, 240, 248, 256 КАС України КАС України суд

постановив:

позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (адреса: вул. Стрийська, 35,м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н,79026; ) про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без розгляду.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1480,03 (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень три копійки), відповідно до квитанції № 2964-0692-5027-8896 від 03.03.2024.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

СуддяГрень Наталія Михайлівна