Справа № 420/3836/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3836/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства ОДЕСАВИНПРОМ до Одеської митниці про протиправним та скачування рішення,

встановив:

ПАТ ОДЕСАВИНПРОМ (далі позивач) звернулось з позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500220/2023/000034/1 від 19.12.2023;

- визнати протиправною та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500220/2023/000088.

Ухвалою суду від 26.02.20243 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що до Одеської митниці було подано митну декларацію (МД) №23UA02U5 від 19.12.2024 року у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару - пляшок скляних за зовнішньоекономічним контрактом №40014849 від 15.06.2023 укладеним між ПрАТ Одесавинпром (покупець) та компанією VETROPACK CHISINAU S.A (продавець). Відповідачем було відправлено повідомлення Декларантові, в якому вимагаються додаткові документи, окрім тих документів, що були подані. Позивач направив на цю вимогу додатково документи. Одеська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, які є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UA02U5 від 19.12.2024 року було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у Рішенні про коригування митної вартості товарів. На вимогу митного органу позивачем не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ розбіжності не спростовано, а тому були застосовані другорядні методи визначення митної вартості. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Між ПрАТ Одесавинпром (покупець) та компанією VETROPACK CHISINAU S.A (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №40014849 від 15.06.2023 (далі - Контракт) предметом якого є купівля-продаж пляшок скляних.

Для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 23UA02U5 від 19.12.2023, відповідно до якої за умовами поставки FCA на митну територію України надійшов товар ПрАТ «ОДЕСАВИНПРОМ», а саме:

- товар № 1 - пляшки скляні з кольорового скла Conica Std 470g BM 18,5 750 ml, для розлива харчових напоїв, номінальна місткість 0,75 л., артикул AW457.0750.0084.CU.6S0 - 31668 шт. На пляшках відсутнє декоративне тиснення (логотипи, елементи декору тощо). Упаковані на дерев`яних палетах, обтягнуті поліетиленовою плівкою, між рядами пляшок картонні прокладки, що являються транспортною тарою та призначені для зручності транспортування. Для власних потреб виробництва.

На підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №23UA02U5 від 19.12.2023 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме:

- рахунок-проформа (Proforma invoice) № 90078550 від 13.12.2023;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № від 18.12.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) Б/н від 18.12.2023;

- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № від 18.12.2023;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 43 від 14.12.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 71 від 18.12.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (Дов. про трансп. витрати) Б/н від 18.12.2023;

- розрахунок ціни (калькуляція) Б/н від 11.12.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/н від 12.12.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 40014849 від 15.06.2023;

- договір про надання послуг митного брокера Б/н від 10.05.2023; - договір (контракт) про перевезення № 70823 від 04.08.2023;

- договір (контракт) про перевезення № 9 від 08.12.2023;

- сертифікат про походження товару форми СТ-1 № А 318228 від 18.12.2023;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 18.12.2023;

- інші некласифіковані документи (Пропозиція) Б/н від 11.12.2023;

- копія митної декларації країни відправлення № MD 2070/2023/141894 від 18.12.2023.

На вимогу митного органу, декларантом додатково було надано: калькуляцію виробника товару від 11.12.2023, лист отримувача товару від 19.12.2023 № 139, яким повідомлено, що надати інші документи немає можливості.

Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №23UA02U5 від 19.12.2023 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500220/2023/000034/1 від 19.12.2023, а саме:

1) у наданому до митного оформлені інвойсі не зазначено умови оплати за товару та банківські реквізити;

2) калькуляція виробничої собівартості товару повинна включати сировину матеріалу, закупівлю комплектуючи, оренду виробничих приміщень (за наявністю), оплату виробничого персоналу. Адміністративні затрати та інш. У наданій калькуляції від 11.12.2023 б/н відсутня інформація щодо закупівлі сировини;

3) контракт від 15.06.2023 № 40014849 укладено на англійській та молдавській мові, тому було надано переклад даного контракту на українську мову. Відповідно до п.п.2.1 п. 2 Договору купівлі продажу від 15.06.2023 № 40014849 (Переклад): «ціна товару за Договором буде вказана у Додатках» - відповідні додатки не надані;

4) платіжний документ від 14.12.2023 № 43 щодо оплати товару наданий на загальну суму 7300 евро з посиланням на проформу від 13.12.2023 № 90078550, яка оформлена на загальну суму 36418,2 евро. Різниця складає понад 29118,2 евро. Форму оплати в контракті від 15.06.2023 №40014849 не вказано.

5) у наданих документах: Контракт від 15.06.2023 №40014849, калькуляції від 11.12.2023 б/н, інвойс від 18.12.2023 № , проформа від 13.12.2023 № 90078550, комерційна пропозиція від 11.12.2023 б/н відрізняються суттєво підписи Бориса Кривого. Все вищезазначене може свідчити про ознаки підробки документі.

6) відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. В договорі на перевезення №9 від 08.12.2023 відсутня інформація щодо страхування та завантаженість. Інформація щодо відсутності проведення страхування зазначена у транспортному (перевізних) документі від 18.12.2023 б/н.

7) перший, другий, третій та четвертий аркуші контракту від 15.06.2023 № 40014849 не пронумерований не містять печаток та підписів покупця та продавця, що в свою чергу свідчить, що вказаний документ може містити явні ознаки підробки.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №23UA02U5 від 19.12.2023 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою як вважає відповідач для прийняття Одеською митницею рішення №UA500220/2023/000034/1 від 19.12.2023 про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Зазначені рішення є предметом оскарження у цій справі.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 ст.54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, оцінивши надані докази та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом позивач разом з митною декларацією надав до митного органу всі наявні у нього документи які стосуються поставки товару та його митної вартості. Перелік цих документів зазначений у п. 44 МД та перелічений вище. Відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує надання вказаних документів.

Систематизуючи, аналізуючи кожний документ окремо та узагальнюючи їх, суд зазначає, що у своїй сукупності вони є достатніми для підтвердження митної вартості за ціною контракту, незважаючи на те, що деякі з них мають певні недоліки.

На думку суду, митний орган не здійснив об`єктивного аналізу цих документів, а лише виокремлюючи деякі із них та виявляючи формальні помилки, використав це як відсутність можливості визначити митну вартість за ціною контракту та безпідставно прийняв оскаржуване рішення, оскільки виявлені недоліки є такими що не впливають на митну вартість, а в більшості своїй є надуманими та помилковими.

1. Щодо інвойсу в якому не зазначено умови оплати за товару та банківські реквізити, позивач зазначив, що в поданому до митного органу інвойсі № від 18.12.2023 зазначена умова поставки, а саме передоплата, а також банківські реквізити постачальника.

Зазначені обставини судом перевірені і встановлено, що умови поставки, найменування товару, ціна, номер контракту у інвойсі зазначені, а тому є незрозумілим чому ці дані у інвойсі не вбачає митний орган. (а.с.41)

2. Щодо відсутності у наданій калькуляції від 11.12.2023 б/н інформації щодо закупівлі сировини, позивач зазначає, що дане твердження є безпідставним, оскільки вказана калькуляція містить таку графу як витрати на сировину, які складають 0,025965369 Євро/шт.

Як встановлено судом, митному органу була надана калькуляції від 11.12.2023 6/н (а.с.39) у якій відображені відомості щодо вартості продукції, в тому числі і витрати на сировину. Таким чином, є незрозумілим висновок митного органу щодо відсутності такої інформації, що підтверджує висновки суду про формальний та необ`єктивний підхід до наданих документів.

3. Щодо ненадання додатків до договору позивач зазначає, що до митного органу було подано Додаток від 12.12.2023 року до Контракту 40014849 від 15.06.2023, про що зазначено в графі 44 МД № 23UA02U5 від 19.12.2023.

Незважаючи на застосування цієї підстави для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що вказаний додаток був наданий митному органу і це має відображення не тільки в митній декларації, але зазначене і у відзиві відповідача на сторінці 3.

4. Щодо розбіжностей у платіжних документах та проформі, позивач зазначає, що декларантом до МД №23UA02U5 від 19.12.2023 помилково приєднано проформу від 13.12.2023 №90078550, а в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах №43 від 14.12,2023 помилково вказано посилання на зазначену проформу. Вказана платіжна інструкція стосується оплати за інвойсом від 18.12.2023, №, який позивач подав до митного органу разом з митною декларацією №23UА02U5. Отже дана обставина не впливає на відомості про ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами. При цьому, платіжна інструкція в іноземній валюті №43 від 14.12.2023 містить відмітку про проведення банком платежу, що виключає всякі сумніви у реальності здійснення платіжної операції.

Митний орган не спростовує обґрунтування позивача щодо помилковості та не зазначає, чому виявлена помилка перешкоджає встановленню митної вартості по іншим документам наданими декларантом для митного оформлення товару.

Тобто відсутнє зі сторони митного органу будь-які обґрунтування щодо причинного зв`язку виявленої помилки та її впливу на митне оформлення товару за основним методом, а лише наявна констатація факту різниці у зазначених сумах, що дає підстави суду визнати таке рішення невмотивованим.

5, 7. Щодо відмінності підписів Бориса Кривого у Контракті, калькуляції від 11.12.2023 б/н, інвойсі, проформі, комерційній пропозиції, що перший, другий, третій та четвертий аркуші контракту від 15.06.2023 № 40014849 не пронумерований, не містять печаток та підписів покупця та продавця позивач зазначив, що положення чинного законодавства, як і правила ділового звичаю не передбачають підпис договору та/або його перекладу поаркушно. При цьому позивачем до митного органу надано достатні докази на підтвердження реальності укладеного правочину.

Суд погоджується з позицією позивача і зазначає, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідності до ч. 2 ст. 264 МК України на вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Таким чином, за наявності сумніві митний орган шляхом витребування і безпосереднього огляду оригіналів документів міг переконатись у виявлено чи протилежному. Натомість відповідач такий дій не вчинив, а прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості за відсутності передбачених МК України підстав.

6. Щодо відсутності в договорі на перевезення №9 від 08.12.2023 інформації про страхування та завантаженість, позивачем зазначено, що відповідно до умов контракту базисом поставки є FCA за умовами якого страхування не є обов`язковим і не здійснювалось, а тому страхові документи не надавались митному органу.

Суд погоджується з позицією позивача і зазначає, що відповідно до умов контракту базисом поставки є FCA, що означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно умов FСА покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від пойменованого місця постачання. Продавець зобов`язаний за свій рахунок забезпечити пакування товару, за виключенням випадку, коли в даній галузі торгівлі зазвичай прийнято відвантажувати вказаний в договорі товар без пакування (пункт А9 умов поставки FСА згідно Інкотермс).

За умовами FCA, страхування не є обов`язковим, а тому воно ані позивачем, ані продавцем не здійснювалось.

Таким чином. у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, до митниці не подавались, а вимога про їх надання є протиправною.

В силу вимог ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Суд вважає, що митним органом зазначені підстави та вимоги є необґрунтованими, оскільки інших яких-небудь обґрунтувань, окрім посилання на те, що наданих документів недостатньо для усунення сумнівів у задекларованій митній вартості товару не наведено.

Аналізуючи всі вищенаведені підстави для прийняття картки відмови та рішення про корегування митної вартості, суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано яким чином це впливає на визначення митної вартості, навіть за умови встановлення певних розбіжностей, оскільки самі розбіжності чи неточності в документах поданих до митної декларації повинні бути у причинному зв`язку з можливістю визначити митну вартість. А тому самих посилань на неточності та розбіжності недостатньо для прийняття оскаржуваних рішень.

Суд, зазначає, що наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей тощо) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для автоматичного висновку про недостовірність усієї інформації, що ними відображена, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 520/11059/2020.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу, з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду, такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів.

Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ПрАТ Одесавинпром задовольнити повністю.

Визнати противоправними та скасувати рішення Одеської митниці () про коригування митної вартості товарів № UA500220/2023/000034/1 від 19.12.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500220/2023/000088.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () на користь ПрАТ Одесавинпром (, 68454, Одеська облсать, Білгород-Дністровський район, с. Розівка, вул. Привокзальна, 1-А) судовий збір у сумі 6056,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.