Справа № 953/1774/24
Суддя: Шаренко С. Л.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1774/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі - Реуцькій Н.В.,

розглянувши в приміщенні Київського районного суду міста Харкова у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора 1 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кушнаренко Владислава Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії ЕНА №1584750 від 04.03.2024 та скасувати постанову серії ЕНА №1584750 від 04.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. На підставі п.3 ч.3 ст.286 КУпАП просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що згідно постанови серії ЕНА №1584750 від 04.03.2024, ОСОБА_1 04.03.2024 о 16:14 в м. Харків по пров. Разторгуєвському, 2, керуючи транспортним засобом Nissan Leaf АХ1286YA, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху Порушення вимог заборонних знаків, в наслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Проте, з даною постановою позивач не погоджується, оскільки законодавцем встановлено декілька можливих варіантів обмеження зони дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», зокрема, у разі: від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту, -встановленням таблички 7.2.2 на початку зони дії та таблички 7.2.3 у кінці їх зони дії, -застосування разом з розміткою 1.4, при цьому зона дії такого знаку визначається за протяжністю лінії розмітки.

04 березня 2024 року автомобіль Nissan Leaf, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на час зупинки його працівниками патрульної поліції, здійснював рух у напрямку ринку, зупинившись для пропуску зустрічного автомобіля, оскільки зустрічний проз`їзд був утруднений через перешкоди на смузі руху позивача через ряд припаркованих автомобілів біля ринку.

Таким чином, ОСОБА_1 , зазначає, що під час руху на своєму автомобілі, виконуючи вимоги п.13.4 Правил дорожнього руху, надавав дорогу зустрічному транспортному засобу та був зупинений працівниками УПП в Харківській області.

Однак, складаючи оскаржувану постанову, лейтенант поліції ОСОБА_2 на зазначені вище обставини уваги не звернув та не врахував, що автомобіль Nissan Leaf, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 не здійснював зупинку у забороненому Правилами дорожнього руху України місці, а на виконання положень п.13.4 Правил, надав дорогу зустрічному транспортному засобу.

Таким чином, вважає, що інспектором Кушнаренком В.О. здійснено неповне з`ясування обставин справи, що призвело до помилкового висновку, викладеному у спірній постанові щодо невиконання водієм ОСОБА_1 вимог знаку 3.34.

Крім того, позивач зазначив, що доводи інспектора в оскаржуваній постанові не підтверджено належними та допустими доказами, які позивач на час його зупинки працівниками поліції, просив надати для огляду, як це встановлено нормами чинного процесуального законодавства, норми якого повинні дотримуватися суб`єктами владних повноважень під час здійснення розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Проте, інспектор ОСОБА_2 відмовив водію у наданні відповідних доказів щодо порушення ним правил дорожнього руху, посилаючись на їх відсутність.

Посилань на пристрій, яким зафіксовано вказане правопорушення, дана постанова не містить.

На підставі зазначеного, позивач просив задовольнити його позовні вимоги, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

14.05.2024, через систему «Електронний суд» від представника відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З долученого до відзиву відеозапису відтворено подію за участю позивача, де зафіксована основна об`єктивна інформація.

Зокрема, на відеофайлі «export-y5cjn» зафіксовано факт зупинки транспортного засобу NISSAN LEAF сірого кольору в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та відповідно розгляд справи відносно водія.

Зі змісту діалогу інспектора з позивачем вбачається відсутність жодних обставин, які б зумовили правомірну зупинку транспортного засобу, яким керував позивач, в зоні дії дорожнього знаку 3.34.

З огляду на те, що в силу п. 9 частини першої статті 31 та статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», статті 283 КУпАП відеоспостереження за дотриманням ПДР України інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, з зазначенням технічного засобу в графі № 7 постанови, а саме бодікамери з ідентифікаційним номером 473209, таким чином відеозапис «export-y5cjn» є належним та допустимим доказом інкримінованого правопорушення.

Відповідачем також долучено до відзиву фото-знімок, а саме стоп-кадр долученого до постанови відеозапису «export-y5cjn» на якому відображено факт зупинки транспортного засобу, яким керував позивач.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що зібрані інспектором докази повністю узгоджуються між собою та відтворюють фактичні обставини цієї справи.

Представник відповідача також зазначив, що зважаючи на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП виражається зокрема у формі зупинки транспортного засобу водієм в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», суб`єктом даного правопорушення є саме водій, таким чином, складаючи оскаржувану постанову, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, в сукупності винесена постанова та вищенаведені докази спростовують доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови та відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину. Всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження та свідчать про намагання особи уникнути шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), легковажно розраховуючи на їх відвернення.

Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена з метою виховання особи і спрямована на дотримання в подальшому позивачем правил дорожнього руху, задля забезпечення для всіх часників дорожнього руху безпеки.

На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, причину не явки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомленні своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд встановив, що 04 березня 2024 року інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції Кушнаренко В.О. виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1584750 на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладений штраф у розмірі 340 грн. (а.с. 17).

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА 18 № 1584750 від 04 березня 2024 року вбачається, що 04.03.2024 близько 16:14 за адресою: м. Харків, пров. Разторгуєвський, 2 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом NISSAN LEAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 ПДР України.

Так, у п. 7 вищевказаної постанови зазначається, що до постанови додається відео з бодікамери 373209.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху - частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1584750 від 04 березня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 8.4 Правил дорожнього руху.

Пункт 8.4. ПДР встановлює, що заборонні дорожні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач стверджує про те, що він не порушував вимог п. 8.4 ПДР та не здійснював зупинку в хоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач надав відзив на позовну заяву, до якого долучив в якості доказу відеофайл «export-y5cjn» з відеозаписом подій, що відбулися 04.03.2024 року, а також фото стоп-кадр на якому відображено факт зупинки транспортного засобу, яким керував позивач.

Дослідивши файл з відеозаписом, суд встановив, що ОСОБА_1 дійсно здійснив зупинку в зоні дії 3.34 «Зупинку заборонено» про що він на вказаному відео сам не заперечував, однак пояснив, що він був вимушений надати дорогу зустрічному транспортному засобу та в цей час був зупинений працівниками поліції. Зазначене підтверджує обставини, зазначені в постанові серії ЕАР № 1584750 від 04.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 8.4 ПДР України.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Позивач не надав до суду належних доказів на підтвердження його позиції, одночасно відповідачем надано докази, що підтверджують вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 намагаючись уникнути відповідальності за порушення ПДР України, звернувся до суду з позовом про скасування спірної постанови та як на підставу обґрунтування позовних вимог посилався на те, що інспектором в постанові не зазначено посилань на пристрій, яким зафіксовано правопорушення, а сама лише оскаржувана постанова, не може бути доказом у справі. При цьому, позивач до позовної заяви долучив копію оскаржуваної постанови, яка містить 9 пунктів, але пункт 7 постанови, на думку суду, позивачем навмисно приховано, оскільки цей пункт містив саме посилання на пристрій, яким зафіксовано правопорушення.

Однак, з наданої представником відповідача копії оскаржуваної постанови вбачається, що постанова містить п. 7 «до постанови додаються». Вказана графа містить відомості про те, що до постанови додано відео з бодікамери 473209.

Таким чином, суд приходить до висновку, що такі дії позивача свідчать про його намагання ввести суд в оману, з метою отримати на свою користь позитивне рішення суду.

Отже, відповідач при винесенні постанови відносно позивача діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи з положень ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 6-10, 77, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295, КАС України, ст. 293 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора 1 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кушнаренко Владислава Олександровича про скасування постанову серії ЕНА №1584750 від 04.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - С.Л. Шаренко