Справа № 160/1736/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2024 рокуСправа №160/1736/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо не призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника за заявою від 06.11.2023 року № 3768 з 06.11.2023 року;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок її пенсії за заявою № 3768 від 06.11.2023 року у зв`язку з втратою годувальника, та виплатити недоотримані суми пенсії з 06.11.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Вказаною ухвалою суду зобов`язати відповідачів надати належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
20.02.2024 року до суду від відповідача-2 на виконання вимог ухвали суду надійшла копія пенсійної справи.
26.02.2024 року відповідач-2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 06.11.2023 року позивач звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду в Україні щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначену заяву позивача та долучені до неї документи було розглянуто Головним управлінням ПФУ в Запорізький області, за результатами якого прийнято рішення від 13.11.2023 р. про відмову у переведенні/перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника. Спірне рішення мотивоване тим, що позивач надала довідку № 131 від 16.05.2016 року про фактичне місце проживання, видану головою домового комітету, а не органом місцевого самоврядування. Домовий комітет не є структурною одиницею органів місцевого самоврядування, а отже, вищезазначений документ не відповідає Порядку № 22-1. Так, позивач не має права на перехід пенсії по втраті годувальника згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника. Таким чином, не встановлено, що позивач є особою, яка має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки не доведено, що вона перебувала на його повному утриманні та одержувала від нього грошову допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, і яке вона втратила у зв`язку зі смертю особи. Отже, звернення позивача до Головного управління ПФУ в Запорізькій області не відповідало вимогам законодавства як за формою, та і за суб`єктом звернення, тому й не могло стати підставою для призначення/перерахунку або переходу на пенсію по втраті годувальника. Таким чином відповідач-2 вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 03.04.2024 року №204д призначено повторний автоматизований розподіл справи.
03.04.2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №160/1736/24 була передана судді Кучмі К.С.
Ухвалою суду від 08.04.2024 року прийнято до свого провадження адміністративну справу.
30.04.2024 року до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву за змістом ідентичним відзиву від 26.02.2024 року.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, враховуючи позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
06.11.2023 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 .
Листом від 20.11.2023 року відповідач-1 повідомив позивача про прийняте рішення за результатами розгляду заяви від 06.11.2023 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника).
На підставі частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Частиною 2 статті 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 36 зазначеного Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Зміст вищезазначених норм Закону № 1058-IV свідчить, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним.
Норми не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї.
Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із померлим чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) відомості про місце проживання;
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
Тобто, право на призначення пенсії по втраті годувальника особа, якій призначається пенсія, набуває лише за умови надання довідки про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності) або документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження факту спільного проживання з годувальником надала довідку № 131 від 16.05.2016 року, видану головою будинкового комітету про те, що на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 з дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В наданій довідці наявний запис, що підпис голови будинкового комітету підтверджений секретарем виконкому « ОСОБА_5 », 20.04.2016 року та скріплено печаткою Виконавчого комітету Привільської міської ради Луганської області.
Так, відповідно до пункту 2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Отже, позивач повинен був надати документ, виданий відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема, органом місцевого самоврядування, що підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника, рішення суду.
Суд адміністративної юрисдикції не може встановлювати факт перебування на утриманні померлого годувальника.
Підсумовуючи суд зазначає, що встановлені обставини справи та аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що підставою для переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, є подання заяви з необхідними документами до пенсійного органу. До цієї заяви обов`язково додається документ, який підтверджує перебування особи на утриманні померлого годувальника.
Таким документом є відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, або судове рішення про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.
Позивач, звертаючись до відповідача-1 із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, не надала документи, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника.
В свою чергу посилання позивача на ту обставину, що довідка № 131 від 16.05.2016 року має печатку органу місцевого самоврядування з зображенням Державного гербу України, підпис секретаря органу місцевого самоврядування, та номер реєстрації у журналі вихідної кореспонденції, суд не приймає до увагу, оскільки печатка та підпис секретаря виконкому від 20.04.2016 року засвідчують лише підпис голови будинкового комітету, та не підтверджують видачу цієї довідки саме органом місцевого самоврядування.
Суд роз`яснює, що позивач не позбавлена права у судовому порядку встановити факт перебування на утриманні померлого годувальника та повторно звернутися до пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії по втраті годувальника з відповідним пакетом документів.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю з викладених вище підстав.
Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог, питання про відшкодування судових витрат у цій справі не вирішується відповідно до ст.139 КАС України.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма