Справа № 240/33265/22
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/33265/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи періоди навчання з 01.08.1986 року по 24.07.1989 року та періоди роботи з 22.07.1991 року по 31.12.1992 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 11.11.2022 року, врахувавши періоди навчання з 01.08.1986 року по 24.07.1989 року та періоди роботи з 22.07.1991 року по 31.12.1992 року на посаді інженера виробництва Житомирського центру інженерів і вчених.

Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що пенсійний орган безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу період навчання з 01.08.1986 року по 24.07.1989 року та періоди роботи з 22.07.1991 року по 31.12.1992 року на посаді інженера виробництва Житомирського центру інженерів і вчених, у зв`язку з чим порушив його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. За наданими документами та згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 12 років 04 місяці 26 днів, що не є достатнім для призначення пенсії по інвалідності, тому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 17.11.2022, відповідно до заяви, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу - 13 років.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу 04.10.2022 встановлено ІІІ групу інвалідності з 04.10.2022, що підтверджується довідкою МСЕК №094545 від 04.10.2022.

11.11.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви, листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 18.11.2022 повідомлено позивача про відмову йому у призначенні пенсії, підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності слугувала відсутність страхового стажу 13 років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.11.2022 №14 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу 13 років. Не враховано до страхового стажу позивача наступні періоди роботи: час навчання з 01.08.1986 по 24.07.1989, оскільки не зазначено документа, який слугував підставою для внесення даного запису; період роботи з 22.07.1991 по 30.12.1992, оскільки запис дати наказу про прийняття на роботу містить виправлення; з 01.12.2001 по 03.03.2003 та з 03.04.2003 по 22.09.2003, оскільки відсутня назва підприємства, на яке було прийнято особу на роботу; дані періоди роботи пораховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб; період з 05.01.2004 по 30.03.2007, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостей про застраховану особу за даний період.

Врахований відповідачами страховий стаж склав 12 років 4 місяці 15 днів.

Позивач, не погодившись із не зарахуванням у страховий стаж позивача періодів роботи, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно вимог ч.1, 2, 4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 30 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії по інвалідності.

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно абзацу першого частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп:

- особи, визнані інвалідами другої чи третьої групи після досягнення віку від 52 р. до 55 р., передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, мають право на пенсію по інвалідності за наявності 13 років страхового стажу.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 3 Порядку також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 міститься запис, зокрема, про те, що він був прийнятий на посаду інженера виробництва Житомирського центру інженерів і вчених з 22.07.1991 по 31.12.2022. При цьому, виправлень немає ні в запису про прийняття на роботу, ні в записі про звільнення. Разом з тим, перед записом про звільнення позивача з 31.12.2022, було здійснено помилковий запис, який закреслено та написано "запис не дійсний".

Згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Обов`язок щодо заповнення трудової книжки та внесення достовірних даних покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останньої періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкції №58.

Пунктом 2.6 Інструкції №58 встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд відмічає, що відповідачем не враховано період трудової діяльності позивача з 22.07.1991 по 31.12.2022 до його страхового стажу позивача, у зв`язку із порушенням вимог Інструкції при заповненні трудової книжки позивача відповідальними за це посадовими особами.

Однак, при дослідженні матеріалів справи, такі обґрунтування відповідача, які стали підставою для відмови у зарахуванні позивачу трудової діяльності у період з 22.07.1991 по 31.12.2022, спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що трудова діяльність позивача на посаді інженера виробництва Житомирського центру інженерів і вчених у період з 22.07.1991 по 31.12.2022 повинна бути зарахована до страхового стажу позивача.

Щодо періоду навчання з 01.08.1986 по 24.07.1989, суд зазначає, що у матеріалах справи міститься академічна довідка №328758 від 25.07.1989, яка підтверджує період навчання позивача з 01.08.1986 по 24.07.1989 в Ярославському вищому військовому фінансовому ордена Червоної Зірки училищі ім. А.В.Хрулева.

Таким чином, суд вважає, що період навчання позивача з 01.08.1986 по 24.07.1989 також має бути зарахований до страхового стажу позивача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи є достатніми та належними доказами для призначення пенсії по інвалідності, а тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні періодів навчання позивача з 01.08.1986 по 24.07.1989 та роботи з 22.07.1991 по 31.12.1992.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, приймаючи рішення від 17.11.2022 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 17.11.2022 №14 та зобов`язати зарахувати період навчання з 01.08.1986 по 24.07.1989, період роботи з 22.07.1991 по 31.12.1992 та повторно розглянути питання про призначення пенсії позивачу, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У свою чергу, позивач подавав заяву та документи про призначення пенсії за віком за місцем свого проживання, тобто в Головне Пенсійному фонді України в Житомирській області, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фону України в Житомирській області повторно розглянути питання про призначення пенсії позивачу.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію, суд зазначає, що Пенсійний орган в повній мірі не перевірив наявність підстав для призначення пенсії позивачу, а тому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних відповідачів понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.11.2022 №14 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.08.1986 по 24.07.1989, період роботи з 22.07.1991 по 31.12.1992 та повторно розглянути питання про призначення йому пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 травня 2024 року.

Суддя Р.М.Шимонович