Справа № 160/10041/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо зменшення розміру моєї пенсії шляхом обмеження пенсійної виплати 10-ма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, починаючи з 01.03.2024 року та нарахування індексації у межах максимального розміру пенсії.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати мені пенсію без обмеження пенсійної виплати 10-ма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, з урахуванням індексації пенсії без обмеження у межах максимального розміру пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01.03.2024 року.
Позовна зайва обґрунтована посиланнями на протиправність обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
07 травня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». В обґрунтування своїх заперечень посилається на положення ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).
Згідно положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-ХII).
12 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо обмеження його пенсії максимальним розміром.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 вказане положення Закону №2262-ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З дати ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України і до дня вирішення цієї справи по суті частина сьома статті 43 Закону №2262-XII змін не зазнавала.

Аналогічне ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ за змістом нормативне положення міститься у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI).

Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 року №7-р(II)/2022 у справі № 3-102/2021 (231/21, 415/21) вказане положення Закону №3668-VI визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Абзацем другим статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, наразі відсутня норма права, яка б передбачала обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром.

На підставі Постанови №185 в 2024 році відповідно в Україні проведено індексацію пенсій.

Суд зауважує, що положення вказаної постанови про підвищення пенсій «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом» є нереалізованими, оскільки такий максимальний розмір, з урахуванням вказаних рішень Конституційного Суду України, законом наразі не встановлений.

Більш того, положення Постанови №185 суперечать приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, норми якого мають вищу юридичну силу та є спеціальними нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Також суд наголошує на тому, що в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

Оскільки відповідачем в цій справі фактично вчинено не дії, а надано відмову, що є індивідуально-правовим актом, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, викладену у листі від 09.04.2024 року №21713-12683/М-01/8-0400/24.

Враховуючи встановлену в ході розгляду цієї справи протиправність відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням положень п.2 та 4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату без обмеження максимальним розміром.

Суд зауважує, що наразі права позивача порушуються саме обмеженням його пенсії максимальним розміром, в той час як порушення права в зв`язку з не проведенням індексації відсутнє - в цій справі пенсія проіндексована, однак обмежена максимальним розміром, в зв`язку з чим підстави для зобов`язання проводити індексацію відсутні.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зауважує, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак формулює їх у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 17.04.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром, викладену у листі від 09.04.2024 року №21713-12683/М-01/8-0400/24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко