Справа № 158/552/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 158/552/24 пров. № А/857/6479/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 лютого 2024 року у справі № 158/552/24 (суддя Польова М.М., м. Ківерці) за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2024 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі позивач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) звернулося у Ківерцівський районний суд Волинської області з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просило затримати відповідача з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 19.04.2024 співробітниками ВПК Дарницького УП ГУНП у м. Києві було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , якого в подальшому працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було затримано в адміністративному порядку у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП, з метою з`ясування причин та обставин правопорушення та умов, що їм сприяли. Документи, які підтверджують законність перебування на території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 у нього відсутні. З врахуванням викладених обставин та метою затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 з подальшим видворенням за межі території України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 лютого 2024 року позов задоволено. Затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з мотивів викладених у апеляційній скарзі, а саме зазначає, що він готовий добровільно залишити територію України найближчим часом без примусового тримання у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, громадянин російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до України у лютому 2021 року, перетнувши державний кордон поза межами пункту пропуску.

05.02.2021 року відповідач звертався до Міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Державної міграційної служби України №170-21 від 02.06.2021 року у задоволенні заяви громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відмовлено.

22.11.2021 за порушення правил перебування іноземних громадян на території України відносно відповідача працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Також, 22.11.2021 позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни громадянина у термін до 20.12.2021.

У матеріалах справи відсутні відомості про виконання громадянином російської федерації ОСОБА_3 вищевказаного рішення у добровільному порядку.

19.04.2024 співробітниками ВПК Дарницького УП ГУНП у м. Києві було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на території України без законних на те підстав, внаслідок чого складено протокол про затримання серії МКМ 000428 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КУпАП (а.с. 13).

19.02.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відібрано розписку про ознайомлення зі змістом даного рішення.

19.02.2024 позивачем прийнято рішення про поміщення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для підготовки позову про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення виходив з того, що відповідач незаконно, без документів на проживання перебуває на території України, ним не виконано у встановлений строк рішення про примусове повернення до країни походження, поважних причин невиконання рішення про примусове повернення не встановлено. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач в подальшому може ухилятись від виконання рішення про примусове видворення його до країни походження або третьої країни, що унеможливлює виконання рішення компетентного органу про примусове видворення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до частин 3, 4 статті 30 Закону № 3773 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно частин 1, 2 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходу, зокрема, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Отже, законодавством визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають можливість прийняття рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 22.11.2021 відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни не пізніше 20.12.2021, таке рішення відповідачем не виконано, поважних причин невиконання такого рішення представником відповідача в судовому засіданні не зазначено і судом апеляційної інстанції не встановлено, а також враховуючи відсутність у відповідача документів, які б підтверджували законне перебування на території України, є обґрунтовані підстави вважати, що громадянин російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, а тому з метою забезпечення примусового видворення його слід затримати.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що він готовий добровільно залишити територію України найближчим часом без примусового тримання, оскільки його твердження спростовуються матеріалами справи в сукупності, а саме відповідач мав можливість виконати рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про примусове повернення до 20.12.2021 року, як зобов`язувався, так і пізніше, до моменту виявлення співробітниками ВПК Дарницького УП ГУНП у м. Києві відповідача на території України без законних на те підстав, але не вчинив дій на виконання вищезазначеного рішення позивача.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на існування ризику невиконання відповідачем рішення про примусове видворення, оскільки відповідач добровільно не виконав попереднє рішення про його примусове повернення до 20.12.2021, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суд першої інстанції щодо необхідності його затримання з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 243, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 лютого 2024 року у справі № 158/552/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 24 травня 2024 року.