Справа № 500/2064/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2064/24

21 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що боржник (Борсуківська сільська рада) не виконала фактично в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

На даний час триває судовий контроль в порядку ст. 383 КАС України щодо належності виконання судового рішення, а у мотивувальній частині ухвали Тернопільського ОАС від 24.01.2024р., суд вказує, що через мораторій введений Законом № 2145 (яким внесено зміни у пп.5 п.27 розд. Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України) набрали чинності та підлягали застосуванню саме з дня набрання ним чинності - з 07.04.2022 року, заява ОСОБА_1 не може бути розглянута сільською радою, до моменту скасування даного мораторію.

Натомість Відповідач у оскаржуваній Постанові про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року, стверджує, що боржник повністю фактично виконав рішення суду, що не відповідає дійсності та закону.

Позивач вважає постанову державного виконавця Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 73458207 від 22 лютого 2024 року про закінчення виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12.04.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

30.04.2024 року Тернопільським окружним адміністративним судом відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, та призначено судове засідання на 21.05.2024 року о 11:00 год.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 07.05.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно протоколу тридцять шостої сесії восьмого скликання Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 11.12.2023 заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ розглянуто, однак за наслідками голосування рішення не прийнято.

На підставі вищезазначеного головним державним виконавцем Відділу 22.02.2024 року у виконавчому провадження № 73458207 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/2159/22 від 25.08.2023 про зобов`язання Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с.Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче-провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням в рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, Борсуківською сільською радою повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчиниі, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства 11 грудня 2023 року чим рішення №500/2159/22 від 25.08.2023 року, що видав Тернопільський окружний адміністративний суд.

Представник позивача на ст. 5 абз. 8 зазначає, «що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута сільською радою, до моменту скасування мораторію веденого законом № 2145» однак, варто зазначити, що відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», встановленні строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій і останній повинен вчиняти дії відповідно до встановлених закони строків та не має законних прав, очікувати на обставини які можуть настати в майбутньому, а можуть і не настати.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

А в свою чергу п. 2 ч.І ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець вправі зупинити виконавче провадження, якщо судом стягнення на підставі виконавчого документа буде зупинено, або з інших причин.

Проте, боржник не звертався до суду з клопотанням про зупинення виконання виконавчого листа № 500/2159/22 від 25.08.2023 року, що видав Тернопільський окружний адміністративний суд.

На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Учасники справи 17.05.2024 року подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому враховуючи положення статей 194, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

12 травня 2022 року Заявник через свого представника подав позовну заяву до Тернопільського окружного адміністративного суду, в якій просив суд: (1) визнати незаконним та скасувати рішення № 683 № «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 в с. Чайчинці» від 18 листопада 2021 року Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області; та (2) зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області (ідентифікаційний код - 04395886) надати гр. ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, площею 0,25 га та 0,25 га, які розташовані за адресою: с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, Кременецького району Тернопільської області в межах населеного пункту, відповідно до картографічних даних, які були додані до заяви від 11.11.2021р.

22 вересня 2022 року Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2159/22 позов задоволено частково. (1) Рішення №683 другого пленарного засідання п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 18 листопада 2021 року скасувати. (2) Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 жовтня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

24 січня 2023 року Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду № 500/2159/22 апеляційну скаргу, Заявника, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 500/1162/22 - змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: ,,Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства. В решті рішення суду залишено без змін.

13 червня 2023 року Постановою Верховного суду у справі № 500/2159/22, постановив: касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року - залишити без змін. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

25 серпня 2023 року, Тернопільський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 500/2159/22, про зобов`язання Борсуківську с/раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого с/г.

28 листопада 2023 року, стягувач (заявник) ОСОБА_1 пред`явив вище вказаний виконавчий лист до виконання у Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Цього самого дня, 28.11.2023 року, Головним державним виконавцем Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романюком Романом Володимировичем, була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 73458207.

14 грудня 2023 року, позивач (стягувач) подав декілька заяв про отримання публічної інформації, в порядку ЗУ Про доступ до публічної інформації, з метою дізнатись стан та результат повторного розгляду його заяви від 11.11.2021 року (щодо виконання рішення адміністративного суду про обов`язок сільської ради про повторний розгляд заяви).

Борсуківська сільська рада листом від 19.12.2023 р. вих. № 02-1-04/1307, повідомила, що 11.12.2023 р. було повідомлено депутатів Борсуківської сільської ради про відкриття Виконавчого провадження № 73458207, в якому сільську раду зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2021 року.

Борсуківська сільська рада листом від 19.12.2023 р. вих. № 02-1-04/1310, надала копію протоколу засідання постійної комісії Борсуківської сільської ради з земельних питань; Згідно протоколу № від 11.12.2023 р. комісія (питання №7) вирішила рекомендувати розглянути даний проект рішення на черговій сесії Борсуківської сільської ради; Голосували: ЗА- 4, проти 0, утримались 0.

Борсуківська сільська рада листом від 19.12.2023 р. вих. № 02-1-04/1309, надала копію проєкту рішення сільської ради та поіменного голосування депутатів сільської ради; Як вбачається із проєкту рішення, постійна комісія Борсуківської сільської ради з земельних питань, згідно протоколу №10 від 11.12.2023 р. одноголосно підтримала проєкт рішення, яким комісія рекомендувала заяву ОСОБА_1 від 11.11.2021р. повністю задовольнити, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства, для ОСОБА_1 , с. Чайчинці: 0,25 га та 0,25 га.

Однак, згідно поіменного голосування із 12 депутатів Борсуківської сільської ради, голосували: за 2; проти- 4; утримались 6. Результат рішення не прийнято.

Листом вих. № 02-1-04/1315 від 20.12.2023р. Борсуківської с/р, було надано витяг із протоколу Борсуківської сільської ради від 11.12.2023р.; із якого вбачається обговорення депутатів та запрошених щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.11.2021р. на виконання постанови в межах виконавчого провадження № 73458207; юрисконсульт сільської ради під час виступу наголошувала, що існує п.27 пп.5 перехідних положень ЗК України, але в той самий час існує рішення суду, що набрало законної сили та відкрите виконавче провадження; ні депутати, ні запрошенні не вказували, про будь які обставини передбачені у ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, який містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства, для ОСОБА_1 , с. Чайчинці.

Як вказувалось вище, із поіменного голосування із 12 депутатів сільської ради, голосували: за 2; проти- 4; утримались 6. Результат рішення не прийнято.

Тобто, депутати Борсуківської сільської ради підійшли формально до вимог рішення суду та постанови виконавця в межах виконавчого провадження № 73458207.

В таких діях (бездіяльності) депутатів Борсуківської сільської ради міститься грубе порушення Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 59 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У зв`язку із вище наведеним, 29 грудня 2023 року Позивач (стягувач у Виконавчому проваджені) через представник подав Заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем (Борсуківської сільської ради) на виконання рішення суду, в порядку ст. 383 КАС України, до Тернопільського окружного адміністративного суду (через ЄСІТС), справа № 500/2159/22, провадження № П/500/9046/23.

16 січня 2024 року, Позивач (стягувач у Виконавчому проваджені) із своєї електронної пошти на електронну пошту Відповідача (двс) надіслав електронного листа, до якого долучив документи та лист підписані ЕЦП позивача. Даним листом (заявою) позивач інформував відповідача (ВДВС) про подану заяву в порядку ст. 383 КАС України до Тернопільського окружного адміністративного суду та надавав копії ухвали суду, листи ОТГ.

29 січня 2024 року, Позивач (стягувач у Виконавчому проваджені) надіслав до Відповідача (ВДВС) заяву (повторно) якою інформував Відповідача про розгляд справи в Тернопільському окружному адміністративному суді, щодо не належного виконання боржником рішення судів (вищенаведених).

05 лютого 2024 року, Позивач (стягувач у Виконавчому проваджені) через представника подав апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського ОАС щодо розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в порядку ст. 383 КАС України, (через ЄСІТС), справа № 500/2159/22, провадження № А/857/3488/24.

13.02.2024 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду витребував матеріали справи у Тернопільського ОАС.

08.03.2024 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду відкрив апеляційне провадження, а 02.04.2024р. Ухвалою апеляційного суду призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

04 квітня 2024 року на адресу позивача (стягувач у Виконавчому проваджені) надійшов рекомендований лист від відповідача, який був зданий на пошту, як вбачається із штемпеля лише 27 березня 2024 року.

В даному конверті містився лист Відповідача вих.№6095 та постанова про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року.

Відтак, суд вважає, що строк для оскарження Постанови про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року, слід починати рахувати із 04 квітня 2024 року, з дня отримання конверту із постановою, а не від дати винесення постанови.

У мотивувальній частині постанови про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року, державний виконавець покликається на п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження. Дана правова норма передбачає: Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте вище наведені обставини свідчать, що боржник (Борсуківська сільська рада) не виконала фактично в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

На даний час триває судовий контроль в порядку ст. 383 КАС України щодо належності виконання судового рішення, а у мотивувальній частині ухвали Тернопільського ОАС від 24.01.2024р., суд вказує, що через мораторій введений Законом № 2145 (яким внесено зміни у пп.5 п.27 розд.Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України) набрали чинності та підлягали застосуванню саме з дня набрання ним чинності - з 07.04.2022, заява ОСОБА_1 не може бути розглянута сільською радою, до моменту скасування даного мораторію.

Натомість Відповідач у оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року, стверджує, що боржник повністю фактично виконав рішення суду, що не відповідає дійсності та закону.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. (ч.1 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження).

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. (ч.1 ст. 41 ЗУ Про виконавче провадження).

Не погодившись із оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. (ст. 14 КАС України).

Відповідно до розділу XIII прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно по ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як видно з матеріалів справи, в мотивувальній частині постанови про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року, державний виконавець покликається на п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження. Дана правова норма передбачає: Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте вищенаведені обставини свідчать, що боржник (Борсуківська сільська рада) не виконала фактично в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

На даний час триває судовий контроль в порядку ст. 383 КАС України щодо належності виконання судового рішення, а у мотивувальній частині ухвали Тернопільського ОАС від 24.01.2024р., суд вказує, що через мораторій введений Законом № 2145 (яким внесено зміни у пп.5 п.27 розд.Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України) набрали чинності та підлягали застосуванню саме з дня набрання ним чинності - з 07.04.2022, заява ОСОБА_1 не може бути розглянута сільською радою, до моменту скасування даного мораторію.

Натомість Відповідач у оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження № 73458207 від 22 лютого 2024 року, стверджує, що боржник повністю фактично виконав рішення суду, що не відповідає дійсності та закону.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. (ч.1 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження).

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. (ч.1 ст. 41 ЗУ Про виконавче провадження).

Згідно ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження " рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У рішенні «Горнсбі проти Греції» (§ 40) ЄСПЛ наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07, §§ 26, 27) ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. Суд також повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. також рішення від 07.06.2005 у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, § 84).

Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. (п.8.21. Постанови ВП ВС від 16 листопада 2022 року, Справа № 910/7310/20).

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 969,00 грн та витрати, пов`язані з правничою допомогою, у розмірі 6000,00 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 969,00 грн, сплачений відповідно до квитанції від 05.04.2024 року.

При вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

28.04.2022 року укладено договір про надання правничої допомоги №12/22 між адвокатом Цебак І.С. (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт), згідно з пунктом 1.1. якого Адвокат надає Клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар у розмірі, порядку та строки, що обумовлені сторонами у цьому договорі.

Розділом 4 вказаного договору врегульовано порядок здійснення розрахунків, зокрема, сторони погодилися, що вартість послуг Адвоката складає 6000,00 грн, які оплачуються Клієнтом у день підписання даного договору.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано суду наступні документи:

копію додатку №5 від 21.12.2023 до договору про надання правової допомоги №12/22 від 28.04.2022 року;

копію додатку №7 від 04.04.2024 року до договору про надання правової допомоги №12/22 від 28.04.2022 року.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи та суті виконаних послуг.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України дана адміністративна справа відноситься до справ незначної складності. Судова практика з вирішення даного спору судом є усталеною з огляду на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 08.11.2022 у справі №420/2473/22.

З урахуванням викладених обставин справи та положень законодавства, суд дійшов висновку, що підготовка та подання позову до суду у цій справі, яка за даних правовідносин віднесена до категорії справ незначної складності та розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, не потребувала надмірного, значного обсягу юридичної роботи, оскільки основні доводи у даній категорії справ, викладені в численних судових рішеннях в аналогічних спорах і саме такі доводи і були відображені адвокатом у позовній заяві.

Крім того, до витрат на правничу допомогу у цій справі адвокатом включені послуги надання консультації, написання адвокатського запиту про витребування документів, написання заяви до відповідача про перерахунок пенсії, що за суттю охоплюються єдиною метою, якою є підготовка та складання позовної заяви. Більшість послуг, що надавалися на виконання умов договору про надання правничої допомоги, пов`язані із складанням позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про виконання роботи (надання послуг) у більшому обсязі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 2000,00 грн.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань до Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 969,00 грн. згідно квитанції від 05.04.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 73458207 від 22 лютого 2024 року про закінчення виконавчого провадження.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сплачений судовий збір в розмірі 969 грн (дев`ятсот шістдесят дев`ять) 00 копійок, відповідно до квитанції від 05.04.2024 року та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Шевченка, 3,м. Шумськ,Кременецький район, Тернопільська область,47101 код ЄДРПОУ/РНОКПП 34043031).

Головуючий суддя Подлісна І.М.