Справа № 280/2162/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 травня 2024 року Справа № 280/2162/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі відповідач), третя особа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 26.01.2024 №47 з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період його роботи з 03.05.1994 р по 29.03.1999 включно, та пільговий стаж , згідно довідки №14/204 від 29.12.2023 у та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.01.2024 він звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 29.01.2024 позивач отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 47 на пільгових умовах. . Вважає рішення відповідача таким, що порушує його законні права та інтереси, оскільки воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді 18.03.2024 від адміністративний позов залишено без руху.

Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 08.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідачем 19.04.2024 до суду подано відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. В оргрунтування зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, дані персоніфікованого обліку), страховий стаж Позивача складає 26 років 09 місяців 17 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи, згідно поданих документів. Пільговий стаж не визначено. До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки за період роботи з 03.05.1994 року по 29.03.1999 року, оскільки в документі відсутня реєстрація та підтверджуючі документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці за цей період з додатками. Також не зараховано пільговий стаж, згідно довідки № 14/204 від 29.12.2023 року, оскільки документ не відповідає формі довідки затвердженої додатком 5 до вказаного Порядку, а також у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про проведення атестації робочих місць за умовами праці за цей період з додатками. Таким чином Позивачем не надано довідки, за встановленою формою, про стаж роботи, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення, безпосередню зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, що видається на підставі первинних документів. У зв`язку з відсутністю у Позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною 2 статті 114 Закону України №1058 для призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області правомірно відмовлено у призначенні пенсії.

Від третьої особи до суду 26.04.2024 надійшов відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. З посиланням Порядку 22-1 зазначає, що заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.01.2024 №47. Посилаючись на порядок № 637, 383 та 442 зазначає, що оскільки позивачем не надано довідки за встановленою формою про стаж роботи , який підтверджує право на пільгове призначення пенсії з, безпосередню зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, що видається на підставі первинних документів та у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу , відповідачем правомірно відмовлено. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення співвідповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

21.01.2023 позивачу виповнилося 50 років, що підтверджується його паспортом НОМЕР_1 - дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.01.2024 позивач звернувся до Пенсійного фонду України Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 47 від 26.01.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У якому зазначено наступне.

Заявник працює.

Відповідно до п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають такого стажу роботи з шкідливими й важкими умовами праці,, але мають не менш як половину стажу на таких роботах, за наявності, передбаченого загального страхового стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловіка на один рік за кожний повний рік такої роботи.

Порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгових умовах, затверджений наказом Мінпраці України від 18.11.2005 № 383 ( далі Порядок ), зареєстрований у Мін`юсті України 01.12. 2005 за № 1451/11731.

Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи, затвердженні постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08. 1956 № 1173 ( за період роботи до 1 січня 1992 року); Кабінету Міністрів СРСР від 26.01. 1991 № 10; Кабінету Міністрів України від 11.03. 1994 № 162, від 16.01. 2003 № 36 і від 24.06. 2016 № 461. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08. 1992 № 442 (далі Порядок проведення атестації робочих місць), передбачено, що атестація робочих місць за умовами праці (далі атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договорами, але не рідше, ніж один раз на 5 років. Зазначена постанова набута чинності з 21.08. 1992, тому для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08. 1992 відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 20 цього Порядку, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Форма довідки затверджена додатком 5 до вказаного Порядку.

У довідці має бути зазначено : періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу: професію або посаду, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08. 1993 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, дані персоніфікованого обліку), страховий стаж складає 26 років 09 місяців 17 днів.

До страхового стажу зараховано всі періоди роботи, згідно поданих документів.

Пільговий стаж не визначено. До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки за період роботи з 03.05. 1994 по 29.03.1999 року, оскільки в документі відсутня реєстрація та підтверджуючі документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці за цей період з додатками.

Також не зараховано пільговий стаж, згідно довідки № 14/204 від 29.12.2023, оскільки документ не відповідає формі довідки затвердженої додатком 5 до вказаного Порядку, а також у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про проведення атестації робочих місць за умовами праці за цей період з додатками.

Аналізуючи відомості по спеціальному стажу з 01.01. 2010 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування прослідковується звітування по Списку 1 та Списку 2. Тому даний період потребує уточнення.

Заявнику рекомендовано подати підтверджуючі документи.

Прийняте рішення : відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

З урахуванням викладеного для призначення пенсії з 50-річного віку позивач має мати 9 років стажу за професією, передбаченою Списком №1 та 25 років загального стажу.

Наявність достатньої кількості загального стажу для призначення пенсії згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 відповідачем не заперечується, визнається в рішенні про відмову у призначенні пенсії № 47 від 26.01. 2024.

Із змісту рішення № 47 від 26.01.2024 та відзиву на позов вбачається, що відповідачем до пільгового стажу позивача за списком №1 не враховано період роботи згідно:

- довідки за період роботи з 03.05.1994 по 29.03.1999, оскільки в документі відсутня реєстрація та підтверджуючі документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці за цей період з додатками.

-довідки № 14/204 від 29.12.2023, оскільки документ не відповідає формі довідки затвердженої додатком 5 до вказаного Порядку, а також у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про проведення атестації.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637(далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, згідно довідки ВПО від 01.07.2022 № 2327- позивач зареєстрований у АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією, де і залишилась його трудова книжка.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Проте, позивачем надавались відповідачу довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, згідно довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої позивачу 29.12.2023 за № 14/204 Акціонерним товариством «Запорізький залізорудний комбінат», вбачається, що ОСОБА_1 , 1973 року народження працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватне акціонерне товариство « Запорізький залізорудний комбінат»

з 31 березня 1999 року по 01 березня 2010 року слюсарем черговим з ремонту устаткування дільниці гірничої поверхні № 2 цеху капітальних та поточних ремонтів гірничошахтного устаткування з повним робочим днем на поверхні шахти в цехах та виробництвах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202.

з 02 березня 2010 року по 12 липня 2020 року майстер дільниці гірничої поверхні №2 цеху капітальних та поточних ремонтів гірничошахтного устаткування з повним робочим днем на поверхні шахти в цехах та виробництвах.

згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202.

Атестація робочих місць проведена : 20 грудня 1996 року, наказ № 559; 03 грудня 2001 року, наказ № 791а: 01 грудня 2006 року, наказ № 954 а; 29 листопада 2011 року, наказ № 1268; 14 липня 2016 року наказ № 456, 12 липня 2021 року, наказ № 345.

За виключенням таких періодів : простої немає, прогули немає, відпустка без збереження заробітної плати - більше 30 календарних днів у році не знаходився: робота із скороченим робочим днем немає; пільговий стаж по списку № 1 становить 21 рік 03 місяці 12 днів.

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що на підставі наказу № 63 від 02.02.1983 р. «Запорізький залізорудний комбінат» перейменовано в «Запорізькій залізорудний комбінат імені 60-річчя СРСР; на підставі наказу № 562 від 29.10. 1993 року «Запорізький залізорудний комбінат імені 60-річчя СРСР» реорганізовано в орендне підприємство «Запорізький залізорудний комбінат»; на підставі наказу № 77 від 12.02. 1997 року орендне підприємство «Запорізький залізорудний комбінат» перереєстровано в підприємство з іноземними інвестиціями у формі заритого акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат»; на підставі наказу № 521 від 21.05. 2014 року підприємство з іноземними інвестиціями у формі закритого акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» перейменовано в підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат».

Згідно довідки виданої ВАТ «Кривбасрудоремонт» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, вбачається, що що ОСОБА_1 , 1973 року народження працював повний робочий день на (в) СПУ-ІІ ВАТ «Кривбасрудоремонт» і

- за період з 03.05.1994 наказ № 30к від 10.05.1994 по 29.03.1999 наказ № 6 від 29.03.1999 виконував роботу слюсаря шахтної поверхні з ремонту гірничого обладнання 3р., дільниця № 4. Загальний стаж складає : 4 роки 10 місяців 27 днів. Атестація проведена: наказ № 32 від 06.03.1995. за професією, посадою : слюсар, що передбачена Списком 1 розділ ІІ підрозділ а, позиція 1020100а-1753в Затверджених Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 зі змінами внесеними Постановою КМУ № 773 від 15.11.1994 ;

- за період з 03.05.1994 по 29.03. 1999 4 роки 10 місяців 27 днів.

Підстава для видачі: накази на прийняття та звільнення, розрахункові відомості по заробітній платі, копії архівних документів ( копія довідки за підписом ліквідатора ВАТ

Згідно архівної довідки від 26.09.2023 № К-372/25-02/1 з виконкому Криворізької міського ради, архівного відділу вбачається, що в наказах з кадрових питань (особового складу), особових картках звільнених працівників Спеціалізованого управління № 11 Державного підприємства з ремонту гірничорудного обладнання «Кривбасрудоремонт» (08.1995 1998р. спеціалізоване управління № 11 ВАТ «Кривбасрудоремонт») вбачається, що позивач працював з 03.05.1994 (наказ № 30-к від 10.05.1994) мовою оригіналу «слесарь шахтной поверхности по ремонту горного оборудования 3р. участка № 4, звільнений 29.03.1999 ( наказ № 6-к від 29.03. 1999). В наказах з кадрових питань (особового складу) відсутні накази про роботу з неповним робочим днем, відомості про надання відпустки без збереження заробітної плати.Ксерокопії наказу «Про результати атестації робочих місць», перелік робочих місць, наказів про прийом на роботу, звільнення, особової картки додаються

Підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 стало те, що у позивача недостатньо пільгового стажу. Таких висновків, про відмову відповідач дійшов у зв`язку із нарахуванням до пільгового стажу періоду роботу з 03.05.1994 по 29.03.1999, оскільки в документі відсутня реєстрація та підтверджуючі документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці за цей період з додатками; та період роботи згідно довідки № 14/204 від 29.12.2023 (31.03.1999 по 01.03.2010 та 02.03.2010 по 12.07.2020), оскільки документ не відповідає формі довідки затвердженої додатком 5 до вказаного Порядку, а також у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про проведення атестації.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Отже, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.

Згідно із п. 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15024/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно із яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочих місць, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Тобто, не проведення атестації робочого місця не може позбавити права Позивача на призначенні пільгової пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на, а не на працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22.01.2024 та доданих до неї документів, відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за списком №1 період роботи з 03.05.1994 по 29.03.1999 включно, та пільговий стаж , згідно довідки №14/204 від 29.12.2023, а саме з 31.03.1999 по 01.03.2010 та 02.03.2010 по 12.07.2020 протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Так, відповідно до обставин даної справи, позивач народився 21.10.1973 та працював на посадах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на час звернення із заявою 22.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 досяг віку 50 років, мав достатній страховий стаж (більше 25 років) та пільговий стаж (більше 10 років) за Списком №1.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 45Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачу 50 років виповнилось 21.10.2023, а із заявою за призначенням пенсії на пільгових умовах до відповідача він звернувся 22.01.2024, тобто в межах трьохмісячного строку, тому пенсія йому мала бути призначена з 21.10.2023.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №22-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, а отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Волинській області, проте обов`язок виплати пенсії, залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, і за приписами ст.13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписамист.6Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 03.05.1994 по 29.03.1999 включно, та періоди роботи згідно довідки №14/204 від 29.12.2023 (з 31.03.1999 по 01.03.2010 включно та з 02.03.2010 по 12.07.2020 включно), та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.10.2023, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно із ч. 1 та 2ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

За наведених підстав та вказаних правових норм позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів ч. 1ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст.2,9,139,241-243,254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (43026, м. Луцьк, Волинська область, вул. Кравчука , буд. 22-В, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 26.01.2024 №47 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 03.05.1994 по 29.03.1999 включно, та періоди роботи згідно довідки №14/204 від 29.12.2023 (з 31.03.1999 по 01.03.2010 включно та з 02.03.2010 по 12.07.2020 включно), та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.10.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова