Справа № 160/27350/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
19.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 24.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити пені дії - залишено без руху.
03.11.2023 року до суду на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком з урахуванням стажу роботи з 04.02.1995 року по 04.09.2003 року, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме з 06.06.2023 року.
В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як неврахування періоду роботи до страхового стажу у зв`язку з відсутністю на печатці про звільнення з роботи коду ЄДРПОУ підприємства є безпідставним та незаконним.
Ухвалою від 06.11.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
20.11.2023 року представником ГУ ПФУ в Кіровоградській області подано відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог, оскільки при прийнятті рішення діяло на підставі законодавства.
08.12.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, так як оскаржуване рішення є правомірним та прийнятим з дотримання положень законодавства.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
06.06.2023 року позивач звернувся до пенсійних органів з заявою про призначення пенсії за віком.
До страхового стажу позивача не зараховано період з 04.02.1995 року по 04.09.2003 року, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою без зазначення коду ЄДРПОУ підприємства. В індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості за вказаний період відсутні. Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку, видану за місцем роботи (архівним відділом) на підставі первинних документів (із зазначенням реорганізації, у разі необхідності).
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Стосовно незарахування пенсійним органом періоду роботи з 04.02.1995 року по 04.09.2003 року до страхового стажу позивача, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою без зазначення коду ЄДРПОУ підприємства.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у нійвстановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як встановлено судом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):
- запис №21 04.02.1995 року в Научно-производственное объединение «Днепротехмаш» в должности зам. директора по капитальному строительству (приказ №9 от 04.02.1995 року);
- запис №22 04.09.2003 року уволен по собственному желанию согл. ст. 38 КЗоТ Украины (приказ №4 от 04.09.2003 року)
Як встановлено судом, підставою для неврахування періоду роботи позивача з 04.02.1995 року по 04.09.2003 року до страхового стажу позивача, як зазначає відповідач-1 в рішенні від 16.06.2023 року, слугувало те, що запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою без зазначення коду ЄДРПОУ підприємства.
Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що відповідач-1 рішенням від 16.06.2023 року безпідставно та необґрунтовано не зарахував до страхового стажу позивача періоди її роботи з 04.02.1995 року по 04.09.2003 року.
Тож, рішення пенсійного органу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а означений період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії за віком, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Як встановлено судом, страховий стаж позивача станом на дату звернення до із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вищевказаного періоду становить більше 30 років.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-2 призначити позивачу пенсію за віком.
Щодо дати, з якої позивачу має бути призначена пенсія, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійних органів із заявою про призначення пенсії 06.06.2023 року.
Таким чином, позивач має право на призначення пенсії з 06.06.2023 року.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Керуючись ст. 2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.06.2023 року, зарахувавши до його страхового стажу роботи період з 04.02.1995 року по 04.09.2003 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко