Справа № 645/1011/24
Суддя: Поліщук Т. В.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/1011/24
Провадження № 2-а/643/35/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні Московського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, в якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1442526 від 15.02.2024 року, винесену рядовим поліції Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 , якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що постанова є незаконною, оскільки відповідачем не були дотриманні положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення правопорушення ОСОБА_1 , не досліджувались та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт вчинення нею правопорушення, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню. Дані діяння інспектором 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області рядовим поліції ОСОБА_2 повинні бути кваліфіковані як порушення п.2.4а ПДР, тобто на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені п.2.1 ПДР. Постанова повинна була містити наступне- «не пред`явив на вимогу працівника поліції документи, зазначені в 2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чинний страховий поліс, чим порушила п. 2.4а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП». Данна кваліфікація в постанові відсутня. Крім того, відповідач не проінформував позивачку про конкретну причину зупинки та його вимога щодо пред`явлення посвідчення водія та інших документів не мала правових підстав, оскільки вона не вчиняла та не мала наміру вчиняти правопорушення, і інших підстав для перевірки документів у відповідача не було. Поліцейський, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу не дав їй можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі, а також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не дослідженні докази та не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, внаслідок чого поліцейським були грубо порушені вимоги ст.ст. 278,279 КУпАП. Посвідчень поліцейські не пред`являли, намагались психологічно тиснути на неї, запитували чий це автомобіль, хто був за кермом. Таким чином, відповідачем не надано безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

15.04.2024 представником відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Федюком Д. подано відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 15.02.2024 о 00-18 год. по Салтівському шосе, 162 в м. Харкові ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Peugeot 307», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушила вимоги пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Зазначені обставини зафіксовані на портативну службову нагрудну камеру поліцейського. Позивач була зупинена під час керування транспортного засобу, в час дії комендантської години, то відповідно зазначений транспортний засіб був зупинений на підставі ч. 7 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки транспортного засобу, даний факт було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 475968 працівника поліції. Позивачці в повному обсязі були роз`ясненні її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2028 по справі № 536/583/17 представник відповідача зазначає, що застосування процедури скороченого провадження у випадку, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Твердження позивачки щодо винесення постанови з порушенням не знаходить свого підтвердження, оскільки при її складанні поліцейський дотримався вимог КУпАП, а в якості доказів в п. 7 зазначено унікальний номер пристрою, що здійснював відеофіксацію за № 472301.

Ухвалою суду від 02.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1442526 від 15.02.2024, складеною поліцейським 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

З копії зазначеної постанови вбачається, що 15.02.2024 о 00-18 год. в м. Харкові по шосе Салтівське, 162, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Peugeot 307», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушила вимоги пункту 2.1 Правил дорожнього руху, - керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на неї був накладений штраф у розмірі 425 грн. (а.с.09).

На оптичному диску відеозапису події, наданого відповідачем в якості додатка до відзиву на позов, містяться файли з записом з нагрудних камер уповноважених осіб Національної поліції, з якого вбачається, що поліцейськими 15.02.2024 о 00:19 год. був зупинений транспортний засіб «Peugeot 307», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивачки, яка здійснювала рух по шосе Салтівське в м. Харкові. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про зупинку автомобіля в час дії комендантської години та попрохали пред`явити документи. ОСОБА_1 повідомила, що документи знаходяться в неї вдома, при собі вона їх не має.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строку дії воєнного стану та загальної мобілізації в Україні продовжений та триває на теперішній час.

Визначення терміну комендантська година міститься у пункті 5 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а саме це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Правове регулювання впровадження комендантської години регламентується наступними нормативно-правовими актами: Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року, Постанова Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 за № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» (далі - Постанова № 573), Постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. за № 1455 «Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» (далі - Постанова №1455).

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється у визначений період доби: перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток; пересування на транспортних засобах.

Відповідно до Постанови № 1455 патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право: затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення; перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а для іноземців та осіб без громадянства додатково документи, що підтверджують законність перебування на території України, а також перепустки; у разі відсутності документів затримувати відповідних осіб, а також за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться; вилучати в осіб предмети, які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення; тимчасово обмежувати або забороняти перебування та пересування на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби; входити/проникати на територію та у приміщення, що належать особам, під час припинення кримінального правопорушення та в разі переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, якщо зволікання може створити реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб; використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, що належать особам (за їх згодою), підприємствам, установам і організаціям для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, переслідування та затримання осіб, або для доставки до лікувальних закладів осіб, які потребують медичної допомоги; застосовувати, відповідно до законодавства, заходи фізичного впливу, зброю і спеціальні засоби.

Суд зазначає, що в умовах воєнного стану на територіях, де введено комендантську годину, потрібно неухильно дотримуватися встановлених обмежень та заборон.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка керувала автомобілем під час дії комендантської години, що було підставою для зупинення працівниками поліції транспортного засобу.

Зважаючи на викладене, зупинка транспортного засобу працівниками поліції з метою перевірки документів водія та його автомобіля була правомірною.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки, зокрема, посвідчення водія.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 02.12.2019 по справі № 164/2068/17.

Доводи позивачки щодо відсутності в її діях складу порушення п.2.1 ПДР України та адміністративного правопорушення не відповідають дійсності, повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції з якого вбачається, що інспектори поліції зупинили водія транспортного засобу, представились, пояснили причину зупинки, попросили позивача пред`явити водійське посвідчення та відповідні документи на транспортний засіб, як того вимагає ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію». ОСОБА_1 документи не надала, зазначила, що її зупинили під час дії комендантської години та посвідчення водія остання при собі не має, оскільки документи знаходяться вдома, а вона квапиться додому. Вказала, що документи може привезти та пред`явити працівникам поліції. При цьому позивачці були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора.

Інші доводи позивачки, викладені в адміністративному позові, не спростовують факту вчиненого правопорушення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, у позовній заяві позивачка не заперечує факт керування транспортним засобом під час дії комендантської години та відсутності при ній посвідчення водія, а також документів на автомобіль.

Отже, вказаним відеозаписом, який є належним та допустимим доказом, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 10 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд відхиляє доводи позивачки, що постанову винесено без фактичного розгляду справи та порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 не виявила бажання бути присутньою при розгляді справи поліцейським, будь-яких клопотань не заявляла, хоча їй були роз`ясненні її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та постійно намагалась піти з місця зупинки транспортного засобу.

З відеозапису наданого суду вбачається, що патрульний поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог закону, натомість позивачка не мала при собі посвідчення водія.

Із врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1442526 від 15.02.2024, якою на позивачку накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є законною та не підлягає скасуванню, а тому у задоволенні позову до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції слід відмовити з вищезазначених підстав.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с.01).

За положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1442526 від 15.02.2024, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А..

Суддя Т.В. Поліщук