Справа № 120/1904/24
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2024 р. Справа № 120/1904/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області; Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1); Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Вінницькій області №8 від 21.09.2023 року про результати розгляду заяви позивача було підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону № 1058-IV тривалістю сукупно 6 років 5 місяців 27 днів. 04.01.2024 року позивач звернувся до відповідача1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону № 1058-IV. 10.01.2024 року рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 24, посилаючись на рішення Комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області №8 від 21.09.2023 року, було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, керуючись тим, що позивач не має потрібної кількості пільгового стажу згідно зі Списком № 2. Позивач, вважає відмову відповідача 2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 23.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, цією ухвалою суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ у Вінницькій області просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правомірності спірного рішення відповідач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №24 від 10.01.2024 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Також відповідач вважає, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині призначення та виплати пенсії позивачеві також відсутні.

22.03.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача на спростування доводів відповідача вказує на помилкове тлумачення останнім норм чинного законодавства та адміністративного позову, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Разом із тим, суд не бере до уваги вказану відповідь на відзив, оскільки згідно ч. 3 ст. 263 КАС України у даній категорії справ заявами по суті справи є лише позов та відзив.

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" електронний документ (ухвала суду від 23.02.2024) доставлена в Електронний кабінет ГУ ПФУ в Чернігівській області 23.02.2024 о 23:43 год, про що складена довідка, яка наявна в матеріалах справи.

Суд враховує, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

За частиною п`ятою цієї статті суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - "ЄСІТС").

Відповідно до пункту 2 параграфа 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII (далі - Закон №2147-VIII) підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя відповідного оголошення.

У газеті "Голос України" від 04.09.2021 №168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистеми (модулів) ЄСІТС - "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистеми відеоконференцзв`язку.

Отже, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС починають офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

У встановлений судом строк відповідач 2 відзив на позовну заяву не надав.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що відповідачем 2 у встановлений судом строк не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини, за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання цим відповідачем відзиву на позов як визнання позову у повному обсязі та вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

01.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Вінницькій області №8 від 21.09.2023 року про результати розгляду заяви позивача було підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону № 1058-IV тривалістю 6 років 5 місяців 27 днів.

04.01.2024 ОСОБА_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Чернігівській області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Чернігівській області прийняло рішення від 10.01.2024 № 24 про відмову у призначенні пенсії, посилаюсь на рішення Комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області №8 від 21.09.2023

Незгода позивача з вказаним рішенням зумовила звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003року № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", (частина 1 статті 5 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа-фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески-кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники-роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком (пункт 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 статті 11 Закону № 1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за іншими договорами цивільно-правового характеру.

Страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру,-для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону, (абзац 1 пункту 1 статті 14 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Згідно із частинами 1, 2 та 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Згідно із статтею 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1, та частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється розділом XIV-1 Закону № 1058-IV.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із частиною 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 № 22-1, Зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Перелік документів які можуть бути додані до заяви, встановлений пунктом 2.2 Порядку № 22-1, зокрема до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі-Порядок № 637).

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1).

Відповідно до пункту 3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає:

-роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій;

-у разі необхідності - бланки документів;

-допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:

-надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

-реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

-уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу;

-повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

-видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

-повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із пунктом 4.3 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно із пунктом 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Із змісту наведених правових норм Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1, вбачається, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 є особливим видом пенсії за віком.

Кожна застрахована особа має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у випадку наявності належного розміру страхового стажу, в тому числі страхового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та досягненням такою особою певного віку.

Для призначення пенсії за віком на пільгових умовах особа повинна звернутися із заявою до пенсійного органу за місцем свого проживання та надати разом із заявою всі необхідні документи.

У разі подання особою заяви про призначення пенсії за віком, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При прийнятті заяви особи про призначення пенсії за віком, пенсійний орган зобов`язаний виконати низку умов, передбачених пунктом 3.3 Порядку № 22-1, зокрема надати відповідні роз`яснення особі з питань призначення та виплати пенсії.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Страховий стаж, в тому числі і стаж який дає право на призначення особі пенсії за віком на пільгових умовах, обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку, тобто до 1 липня 2000 року, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV, державне пенсійне забезпечення громадян визначалося Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII).

Закон № 1788-XII введений в дію з 1 січня 1992 року-в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року-в повному обсязі, постановою Верховної Ради України від 6 грудня 1991 року № 1931-XII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом б) частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, -за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 13 Закону № 1788-XII, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно із статтею 100 Закону № 1788-XII, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, правління Пенсійного фонду України постановою від 10.11.2006 № 18-1 зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 затвердило Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, (далі Порядок № 18-1).

Згідно із пунктами 1, 2, 3 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Пунктами 7, 9, 10, 12 Порядку № 18-1 для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право:

-заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи, або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально;

-запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій;

-отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку;

-інформувати територіальні органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та розглядають її не пізніше двох місяців з дня звернення за підтвердженням стажу роботи.

Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (додаток 1) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів для підтвердження стажу роботи.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 року затверджено "Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", (далі Порядок № 442).

Вказана постанова Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 року набрала чинності 22.08.1992 року.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Постановлено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

Згідно із пунктами 4, 9 Порядку № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації-уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 затверджено "Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", (далі Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 4 Порядку № 383 встановлено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

У разі не підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Із змісту наведених правових норм вбачається, що до набрання чинності Законом № 1058-IV (01 січня 2004 року), державне пенсійне забезпечення громадян визначалося Законом № 1788-XII.

Основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи до 01 січня 2004 року, в тому числі і стаж роботи який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, для підтвердження спеціального стажу роботи за період до 21.08.1992 року включно, пенсійним органом приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, оскільки до цієї дати призначення пенсій за віком на пільгових умовах не залежало від наявності проведеної атестації робочого місця за Списком № 2.

Починаючи із 22.08.1992 року для підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах особа повинна надати до пенсійного органу результати атестації робочих місць за умовами праці, для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування часу роботи особи після 21.08.1992 року до пільгового стажу, який дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 стала наявність проведеної атестації робочого місця за умовами праці.

Наявність стажу роботи який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 22.08.1992 року за відсутності атестації робочих місць за умовами праці не позбавляє права працівника на призначення йому такої пенсії, у разі якщо професія передбачена Списками № 2.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, а контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладається на Держпраці.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Для призначення пенсійним органом особі пенсії за віком на пільгових умовах необхідні такі підстави:

-досягнення особою віку, визначеного пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, тобто вік особи повинен бути не менше 55 років;

-наявність у чоловіків страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах;

-зайнятість працівника повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

-для підтвердження спеціального стажу роботи за періоди роботи, починаючи із 22.08.1992 року, наявність результатів атестації робочих місць, на яких працювала особа, що звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

-для підтвердження спеціального стажу роботи за період до 21.08.1992 року включно, наявність відповідних записів у трудовій книжці, або наявність уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників за умови відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом встановлено, що Комісією при Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення від 21.09.2023 року № 8, яким підтверджено періоди роботи позивача, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058: з 15.04.1993 року по 31.12.1997 рік, з 01.06.1998 року по 31.07.1998 рік, з 01.09.1998 року по 31.10.1998 рік, з 01.12.1998 року по 31.12.1998 рік, з 01.03.1999 року по 31.03.1999 рік, з 01.07.1999 року по 31.10.1999 рік, з 01.01.2000 року по 29.02.2000 рік, з 01.04.2000 року по 10.01.2001 рік. Водночас, відмовлено в підтверджені слідуючих періодів роботи:

- з 05.07.1984 по 28.09.1984 рр., з 05.05.1985 по 19.07.1985 рр. - через відсутність даних про роботу повний робочий день за пільговою професією;

- 15.04.1992 року по 14.04.1993 рік - через відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць за професією слюсар по ремонту устаткування в котельних та пилоприготовчих цехах;

- з 01.01.1998 року по 31.05.1998 рік, з 01.08.1998 року по 31.08.1998 рік, з 01.11.1998 року по 30.11.1998 рік, з 01.01.1999 по 28.02.1999 рік, з 01.04.1999 року по 30.06.1999 рік, з 01.11.1999 року по 31.12.1999 рік, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 рік, оскільки прослідковується робота за сумісництвом та відсутність даних про те, що робота за сумісництвом проходила у вільний від основної роботи час.

У послідуючому, ГУ ПФУ в Чернігівській області прийняло рішення від 10.01.2024 № 24 про відмову у призначенні пенсії, посилаюсь на рішення Комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області №8 від 21.09.2023.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 05.07.1984 по 28.09.1984 та з 05.05.1985 по 19.07.1985 через відсутність даних про роботу повний робочий день за пільговою професією, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 2, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою, не містять виправлення, тобто оформлені належним чином, у зв`язку з чим періоди роботи з 05.07.1984 року по 28.09.1984 рік, коли позивач проходив виробничу практику за професією слюсар в котлотурбінному цеху з ремонту обладнання на підприємстві теплових мереж виробничого енергетичного об`єднання «Вінницяенерго», а також періоду роботи з 05.05.1985 року по 19.07.1985 рік, коли позивач проходив виробничо-технологічну практику за професією слюсар 2-го розряду з ремонту обладнання в цеху з ремонту обладнання на вищевказаному підприємстві, мають бути зараховані до пільгового стажу роботи позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 15.04.1992 по 14.04.1993 через відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць за професією слюсар по ремонту устаткування в котельних та пилоприготовчих цехах, суд вказує таке.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Враховуючи зазначене, суд звертає увагу, що період роботи позивача з 15.04.1992 року до 21 серпня 1992 року на посаді слюсаря 4-го розряду з ремонту обладнання в котельних i пилеприготувальних цехах має підтверджуватися документами відповідних умов праці за час виконання роботи, а не за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці. Так, період роботи Позивача з 15.04.1992 року, до 21 серпня 1992 року на посаді слюсаря 4-го розряду з ремонту обладнання в котельних і пилеприготувальних цехах, що згідно із чинним на той час Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №610, відповідає посаді 2140000a-18455-слюсарі, електромонтери, електрослюсарі всіх найменувань, зайняті на обслуговуванні, ремонті котельного, турбінного (парогазотурбінного) обладнання, обладнання паливоподачі та пилоприготування та засобів вимірювань та автоматики, що забезпечують його роботу, підтверджується даними архівної довідки Архівного відділу Вінницької міської ради від 04.07.2023 р. №Д/24/54110/24-30, а також записом №16 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Водночас, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у підтвердженні періоду його роботи з 15.04.1992 по 14.04.1993, як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1998 року по 31.05.1998 рік, з 01.08.1998 року по 31.08.1998 рік, з 01.11.1998 року по 30.11.1998 рік, з 01.01.1999 по 28.02.1999 рік, з 01.04.1999 року по 30.06.1999 рік, з 01.11.1999 року по 31.12.1999 рік, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 рік, оскільки прослідковується робота за сумісництвом та відсутність даних про те, що робота за сумісництвом проходила у вільний від основної роботи час, суд вказує таке.

Як уже зазначалось судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи є саме трудова книжка. Більше того, суд вкотре наголошує, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників подаються лише за умови, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. Тому сама по собі наявність інформації про роботу позивача за сумісництвом аж ніяк не спростовує пільговий стаж позивача на займаних посадах по Списку № 2 у спірний період роботи.

Так, як слідує з матеріалів справи, позивач працював на підприємстві теплових мереж Виробничого енергетичного об`єднання «Вінницяенерго» повний робочий день в період з 15.04.1993 року по 10.01.2001 рік. При цьому, трудова книжка позивача не містять жодних записів щодо того, що останній приймався на роботу на ПТМ ВЕО «Вінницяенерго» з режимом неповного робочого дня, або ж переводився на режим неповного робочого дня. Таким чином, відповідачем неправомірно не зараховано вказані періоди роботи позивача до його пільгового стажу.

Відтак, враховуючи те, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, який не був врахований на підставі рішення комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області № 8 від 21.09.2023, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №24 від 10.01.2024 та зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 05.07.1984 по 28.09.1984 рр., з 05.05.1985 по 19.07.1985 рр., з 15.04.1992 року по 14.04.1993 рік, з 01.01.1998 року по 31.05.1998 рік, з 01.08.1998 року по 31.08.1998 рік, з 01.11.1998 року по 30.11.1998 рік, з 01.01.1999 по 28.02.1999 рік, з 01.04.1999 року по 30.06.1999 рік, з 01.11.1999 року по 31.12.1999 рік, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 рік.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення віку 57 років згідно зі Списком № 2 на підставі заяви від 04.01.2024 згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то суд зазначає наступне.

Як вказано у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

В даному випадку враховуючи те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, та беручи до уваги необхідність повторного розрахунку пільгового стажу позивача із урахуванням періодів його роботи з 05.07.1984 по 28.09.1984 рр., з 05.05.1985 по 19.07.1985 рр., з 15.04.1992 року по 14.04.1993 рік, з 01.01.1998 року по 31.05.1998 рік, з 01.08.1998 року по 31.08.1998 рік, з 01.11.1998 року по 30.11.1998 рік, з 01.01.1999 по 28.02.1999 рік, з 01.04.1999 року по 30.06.1999 рік, з 01.11.1999 року по 31.12.1999 рік, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 рік, суд дійшов висновку, що порушені права позивача необхідно захистити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням зазначених у цьому рішенні суду висновків, зарахувавши при цьому до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 05.07.1984 по 28.09.1984 рр., з 05.05.1985 по 19.07.1985 рр., з 15.04.1992 року по 14.04.1993 рік, з 01.01.1998 року по 31.05.1998 рік, з 01.08.1998 року по 31.08.1998 рік, з 01.11.1998 року по 30.11.1998 рік, з 01.01.1999 по 28.02.1999 рік, з 01.04.1999 року по 30.06.1999 рік, з 01.11.1999 року по 31.12.1999 рік, з 01.03.2000 року по 31.03.2000 рік.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, рішення, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 992,40 грн. Інших витрат не заявлено.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень (тобто задоволена основна вимога немайнового характеру, яка підлягала оплаті судовим збором), а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.01.2024 № 24 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 05.07.1984 по 28.09.1984, з 05.05.1985 по 19.07.1985, з 15.04.1992 по 14.04.1993, з 01.01.1998 по 31.05.1998, з 01.08.1998 по 31.08.1998, з 01.11.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 30.06.1999, з 01.11.1999 по 31.12.1999, з 01.03.2000 по 31.03.2000 до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, )

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-А, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович