Справа № 420/8968/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8968/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (провулок Ентузіастів, 2, смт. Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46004) про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Тернопільської митниці, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403060/2023/00003/2 від 11.12.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403060/2023/000079 від 11.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 02.03.2023 року між компанією ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (покупець) та компанією BS Agency and Logistics Company Sp.z oo. (Продавець, Республіка Польща) укладено контракт №02/03/2023, згідно якого продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товари, найменування, кількість, номенклатура та ціни яких по кожній окремій поставці вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

На виконання умов контракту оформлено поставку товару (контейнери для перевезення товарів загального призначення (не для радіоактивних відходів) одним, або кількома видами транспорту, бувші у використанні; морські контейнери 20-футові порожні, тип - 20DV) та з метою здійснення їх митного оформлення позивачем подано контролюючому органу митну декларацію (далі МД) №23UA62U7 від 11.12.2023 року.

За результатом розгляду поданих документів Одеською митницею 11.12.2023 року прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості №UA403060/2023/000003/2 та, як наслідок, оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403060/2023/000079.

Представник позивача вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:

відповідно до п.3.3. контракту від 02.03.2023 №o02/03/2023 відвантаження товару здіи?снюється зі складу продавця. Вивезення товару зі складу здіи?снюється покупцем власником коштом та самотужки, що суперечить умовам поставки DAP Чортків, які зазначені в МД та інвои?сі від 11.05.2023 №2023-05/1359;

в ціновій? довідці незалежного оцінювача ФОП Стрельченок Юліі? Сергіі?вни від 03.10.2023 №144/243 при встановленні ринкової? вартості контеи?нерів у Китаі?, а саме у доповненні до висновку з посиланням на саи??ти китаи?ських продавців контеи?нерів, у посиланнях названа вартість 20-футових та 40-футових контеи?нерів на умовах поставки FOB, що суперечить умовам поставки DAP Чортків, зазначеним у МД та інвои?сі 11.05.2023 №2023-05/1359.

Представник позивача вказує, всі основні документи, які свідчать про митну вартість товару відповідно до договору, були одразу надані митному органу. У вказаних документах відсутні будь-які розбіжності щодо визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.

При цьому, щодо визначених митним органом розбіжностей, які викликають сумніви у митній вартості товару, представник позивача зазначив, що витрати на транспортування, навантаження та вивантаження включені у вартість товару, що підтверджується умовами поставки DAP Україна Вишневе, згідно яких продавець взяв на себе зобов`язання за свій рахунок оплатити витрати, пов`язані з транспортуванням, навантаженням та вивантаженням товару. Разом з тим, митниця ніяким чином не обґрунтовує те, яким саме чином визначені умови поставки заважають перевірити вірність заявленої митної вартості.

Водночас, висновок експерта не є тим документом, на якому ґрунтується визначення митної вартості заявленого товару, у той час як таким документом є саме інвойс.

Також посилання Тернопільської митниці на відомості з АСМО «Інспектор» щодо рівня митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути єдиною та достатньою підставою для однозначного висновку про коригування митної вартості товарів. В ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформація не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Представник позивача зазначив, що з метою уникнення накопичення товарів на митних складах та своєчасного виконання умов договору з клієнтом, було подано МД на вказаний товар з урахуванням коригування митної вартості, та товар випущено у вільний обіг.

Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю: « 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»; « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

Також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «За участі суб`єкта ЗЕД (гр.8, 9 МД) наявні протоколи про порушення митних правил. Розглянути питання щодо посилення митного контролю з метою недопущення повторних порушень. Підстава: Переліки індикаторів ризику (лист Держмитслужби від 10.11.2023 №24/24-01/7/131). п.3.3.4 - Здійснення митного оформлення ідентичних/аналогічних товарів за вищим рівнем митної вартості у інших митних органах; різні виробники задекларованих товарів.

Представник відповідача вказує, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з МД №23UA62U7 від 11.12.2023 містились розбіжності, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, представник відповідача зазначає, що за основу для обрахунку митної вартості товарів №1 та №2 взято інформацію щодо вартості обрахованого згідно митного оформлення, яке здійснено в попередніх періодах за МД від 14.11.2023 №UA500110/2023/005775 (за зазначеною МД декларувався товар - контейнери порожні, 20-футові, що були у використанні, торгівельною маркою не позначено, у кількості - 25шт., роки виготовлення від 2000 до 2011 р., країна виробництва Китай. Торгівельна країна Китай, країна відправлення Китай, умови поставки CPT - Odessa) на рівні 2185 дол. США/шт.».

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, вказуючи, що у відзиві на позовну заяву відповідач повторно посилається на дані, які обмежені у доступі, також, на митну декларацію, яка була подана третьою невизначеною особою, стосовно невизначеного товару та відомостей стосовно цього товару, натомість, вказані лише дата та номер митної декларації, що суперечить вимогам ч.2,4 ст. 55 МК України.

Представник відповідача подав до суду заперечення, у яких наголошував, що Тернопільською митницею при коригуванні митної вартості товару здійснено послідовний перехід від основного до резервного методу визначення митної вартості товару, а також дотримано форму заповнення рішення про коригування митної вартості.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

За дослідженими в електронному вигляді матеріалів справи, судом встановлено, що 02.03.2023 року між компанією BS Agency and Logistics Company Sp.z oo. (продавець, Республіка Польща) та ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (покупець) укладено контракт №02/03/2023, згідно якого продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товари, найменування, кількість, номенклатура та ціни яких по кожній окремій поставці вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

11.05.2023 року контрагентом позивача складено інвойс №2023-05/1359 на поставку 30 контейнерів загальною вартістю 33000 дол. США, загальна. Визначено умови поставки - DAP Чортків та умови 100% оплати товару.

Відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті від 07.06.2023 №282 та від 16.06.2023 №288 ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» перераховано на користь контрагента BS Agency and Logistics Company Sp.z oo. по 16500 дол. США, що разом складає 33000 дол. США.

У зв`язку поставкою товару на виконанням контракту №02/03/2023 від 02.03.2023, позивачем 11.12.2023 року подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA62U7, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт, інвойс та інші документи).

Проте за результатом розгляду документів відповідачем 11.12.2023 року прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA403060/2023/00003/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403060/2023/000079.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначені підстави його прийняття документи містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до п.3.3 контракту від 02.03.2023 №02/03/2023 відвантаження товару здійснюється зі складу продавця. Вивезення товару зі складу здійснюється покупцем власним коштом та самотужки, що суперечить умовам поставки DAP Чортків (На умовах DAP погоджене місце продавець зобов`язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці. Всі ризики та витрати до зазначеного місця несе продавець.), які зазначені в митній декларації та інвойсі від 11.05.2023 №2023-05/1359; 2) в ціновій довідці незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_1 від 03.10.2023 No144/243 при встановлені ринкової вартості контейнерів у Китаї, а саме у доповненні до висновку з посиланням на сайти китайських продавців контейнерів (інформація також наведена у таблиці №2 висновку), у посиланнях наявна вартість 20-футових та 40-футових контейнерів на умовах поставки FOB порти Китаю (за умов поставки FOB відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна. Морський фрахт з порту Китаю оплачує покупець. Продавець не має зобов`язань щодо укладання договору страхування.), що суперечить умовам поставки DАP «Чортків», зазначеним в митній декларації та інвойсі 11.05.2023 №2023-05/1359.

В оскаржуваному рішенні запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант листом №08/12 від 08.12.2023 року повідомив відповідача, що всі документи та відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару зазначені в графі 44 МД та інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару надати немає можливості. Просив завершити митне оформлення товару згідно наданих документів.

Тернопільська митниця приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом, а саме: МД від 14.11.2023 №UA500110/2023/005775 (за зазначеною МД декларувався товар - контейнери порожні, 20-футові, що були у використанні, торгівельною маркою не позначено, у кількості - 25шт., роки виготовлення від 2000 до 2011 р., країна виробництва Китай. Торгівельна країна Китай, країна відправлення Китай, умови поставки CPT - Odesa) на рівні 2185 дол. США/шт.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МКУ визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно п.23,24 ст.4 МК3 митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МКУ митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МКУ визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA403060/2023/00003/2 від 11.12.2023зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності - не надано. В той же час в контракті, інвойсі, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні підстави для його прийняття є неспроможними, з огляду на наступне.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з оскаржуваним рішенням №UA403060/2023/00003/2 від 11.12.2023 недоліком, який на думку митного органу свідчить про сумніви у достовірності і об`єктивності митної вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є наступне: відповідно до п.3.3. контракту від 02.03.2023 №02/03/2023 відвантаження товару здіи?снюється зі складу продавця. Вивезення товару зі складу здіи?снюється покупцем власником коштом та самотужки, що суперечить умовам поставки DAP Чортків, які зазначені в митніи? декларації? та інвои?сі від 11.05.2023 №2023-05/1359.

Суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість на транспортування, навантаження та вивантаження за документами поданими позивачем до митного органу, з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі контракту №02/03/2023 від 02.03.2023, згідно п.3.1 якого умови поставки товару зазначаються в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до інвойсу від 11.05.2023 №2023-05/1359 визначено умови поставки товару - DAP Чортків.

Умови поставки DAP Інкотермс-2020 (Delivered at Place - постачання в місці призначення) означають, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

Таким чином, ціна товару, що поставляється на умовах DAP включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення.

Відповідно до п.6, 8 ч.2 ст.53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.

Однак за змістом контракту №02/03/2023 від 02.03.2023 та інвойсу від 11.05.2023 №2023-05/1359 на позивача не покладалися інші фінансові зобов`язання (тобто, що він мав нести також інші витрати) у зв`язку із продажем йому товару компанією BS Agency and Logistics Company Sp.z oo. (Республіка Польща).

Оскільки товар постачався на умовах DAP Чортків, усі витрати з доставки товару фактично поніс постачальник товару, а тому документи, які стосуються сплати вартості транспортування, навантаження та вивантаження товару не могли бути надані декларантом, оскільки останнім не укладались будь-які договори перевезення товару, не складалась калькуляція витрат на перевезення, а тому будь-які платіжні документи, що стосуються транспортування товару постачальником не можуть та не мають бути у наявності покупця.

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом заявлену митну вартість товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, в тому числі наданими платіжними інструкціями в іноземній валюті від 07.06.2023 №282 та від 16.06.2023 №288, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

При цьому, положеннями ч.ч.2-4 ст.53 МК України не передбачено надання таких документів як цінова довідка незалежного оцінювача, а тому вказаний документ не підтверджує визначення митної вартості товару. Посилання на нього в оскаржуваному рішенні не може свідчити про обґрунтованість сумнівів митниці щодо не підтвердженість митної вартості товарів, враховуючи, що надані декларантом документи не містять розбіжностей у митній вартості.

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Тернопільська митниця приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Суд вважає, що митна декларація від 14.11.2023 №UA500110/2023/005775 не може бути врахована для коригування митної вартості товару за МД ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» №23UA62U7 від 11.12.2023, оскільки DAP є умовами поставки за МД позивача. Між тим, митна вартість товарів, митне оформлення яких вже здійснено за МД із АСМО «Інспектор» сформована за умов поставки CPT.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403060/2023/00003/2 від 11.12.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403060/2023/000079 від 11.12.2023.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивач у змісті позову просить про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 5648,45 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 5648,45 грн за вимогу майнового характеру оскарження рішення про коригування митної вартості товару та немайнового характеру оскарження картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, які розраховані з урахуванням коефіцієнту 0,8 у зв`язку з поданням подову в електронній формі.

Однак, Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, 1,5% ціни позову (різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні 268838 грн) становить 4032,57 грн.

Водночас, оскільки позивач подав до суду позовну заяву через Підсистему «Електронний суд» на підставі ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає врахуванню коефіцієнт 0,8 за подання позову в електронній формі, що становитиме 3226,05 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3226,05 грн. Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 2422,4 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Також позивач подав до суду клопотання про стягнення з відповідача 17000 грн правничої допомоги.

Представник відповідача подав до суду заперечення, у яких зазначив, що заявлений розмір витрат є надмірним та неспівмірним з даною категорією справ незначної складності, по яких є стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знань. Витрачений представником позивача час, на підготовку позовної заяви є неспівмірним із обсягом наданих послуг.

Крім того зазначив, що у додатковій угоді між АО «МІТРАС» та ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» вказано строки сплати гонорару - протягом 5 днів з дня отримання рахунку та те, що до заяви про розподіл судових витрат заявником не було долучено докази сплати коштів за рахунком.

Представник позивача подав до суду пояснення, у яких зазначив, що за змістом ст.139 КАС України відсутність фактичної сплати рахунку не є підставою для визнання таки судових витрат такими, що не відповідають ознаками реальності та співрозмірності. Вважає, що до суду подано достатні документи на підтвердження розміру судових витрат, зокрема, договір, додаткова угода, акт наданих послуг, рахунок, що у своїй сукупності підтверджують правовідносини між сторонами, факт надання правничої допомоги, а також, її оплатність.

Також представник позивача посилався на правові висновки Верховного Суду, зокрема, викладений у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, згідно якого компенсація має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 4-7 ст.134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи між ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (замовник) та АО «МІТРАС» (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги №12/12 від 12.12.2023 року.

12.12.2022 між ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» та АО «МІТРАС» укладено додаткову угоду №1, відповідно до п.1 якої, виконавець за завданням замовника надає йому правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього у справах про визнання протиправними та скасування рішень митниці про коригування митної вартості товарів та карток відмови. Згідно п.3 Додаткової угоди №1 від 12.12.2022, виконавець та замовник погодили, що вартість правничої допомоги (гонорар), передбаченої п.1 даної Угоди, зокрема у суді першої інстанції становить 7 500 грн у разі якщо ціна позову не перевищує 130 000 грн; 17 000 грн у разі якщо ціна позову перевищує 130 000 грн.

Ціна даного позову становить 268 838,20 грн, що не заперечується сторонами.

Відповідно до акту прийому-передачі наданої правничої допомоги №09/04/2024 від 09.04.2024 вартість наданої правничої допомоги склала 17000 грн за надання наступних послуг: 1) попередній аналіз наданих замовником документів по рішенню та картці відмови, дослідження законодавчої бази, вироблення правової позиції, консультування замовника щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) 20.02.2024 року - 4 год роботи адвоката; 2) підготовка позовної заяви, формування додатків до позовної заяви та подання до суду з 15.03.2024 по 20.03.2024 5 год роботи адвоката; 3) правовий аналіз відзиву на позовну заяву 08.04.2024 2 год роботи адвоката; 4) підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, формування додатків до відповіді та подання - 09.04.2024 - 2 год роботи адвоката.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд вважає необхідним врахувати наступні висновки Верховного Суду.

Так, Верховним Судом у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19 сформований висновок, згідно якого розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Водночас Верховний Суд у цій же постанові зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд сформував правовий висновок, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Таким чином, витрати на правничу допомогу мають бути фактичними в розрізі реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а їх розмір повинен бути обґрунтований та документально підтверджений.

Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що відсутня дійсна необхідність у наданні послуг адвокатом з попереднього аналізу документів та формування правової позиції, яка фактично охоплюється послугою з підготовки позовної заяви. Також відсутня необхідність у наданні окремої послуги з правового аналізу відзиву на позов фактично охоплюється наданою послугою з підготовки відповіді на відзив.

При цьому, особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які є реальними, необхідними, фактичними та доведеними належними доказами.

Враховуючи фактичний об`єм наданих АО «МІТРАС» послуг, в розрізі критеріїв їх реальності та необхідності, а також враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін), суд дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 4000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (провулок Ентузіастів, 2, смт. Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832, ) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46004, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403060/2023/00003/2 від 11.12.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403060/2023/000079 від 11.12.2023 року.

Стягнути з Тернопільської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3226,05 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва