Справа № 420/13859/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 травня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 06.05.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.12.2022 по 07.02.2024 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2023, 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2023, 2024 роки, одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 5 повних років служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджет на перше січня 2022 року, перше січня 2023 року, перше січня 2024 року відповідно;

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.12.2022 по 31.12.2022 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2023 по 31.12.2023 включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2024 по 07.02.2024 включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023, 2024 роки, одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 5 повних років служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

5. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби;

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 01.12.2022 по 07.02.2024 включно. Позивач звільнений з військової служби та виключений зі списків військової частини НОМЕР_2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.02.2024 № 44. Через електронну пошту Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було направлено адвокатський запит №54 від 04.04.2024 до командира військової частини НОМЕР_2 в інтересах позивача. Листом від 19.04.2024 № 0666/35/2859 відповідачем було частково надано запитувані документи. З вказаного листа та карток особового рахунку Позивачу стало відомо, що з 01.12.2022 по дату виключення зі списків військової частини йому невірно нараховували та виплачували грошове забезпечення без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року (01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024). Натомість військовою частиною застосовано 1762 грн для обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, чим зменшено позивачу належне йому грошове забезпечення. Крім того, під час звільнення не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за 70 діб невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2018 2022 роки включно та одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 5 повних років служби. З метою виплати вказаних сум позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із заявою від 07.04.2024. Листом від 19.04.2024 № 0666/35/2857 сповіщено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.02.2024 № 55 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.02.2024 № 44 та доповнено пункт 3 підпункт 3.1 вказівкою про виплату позивачу одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 5 повних років служби. Водночас, щодо виплати грошової компенсації за невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2018 2022 роки військова частина фактично відмовила пославшись на відсутність довідки з попереднього місця служби про відсутність виплати вказаної компенсації.

Вважає, що дії відповідача є протиправними.

13.05.2024 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду оформленої належним чином позовної заяви, в якій мають бути зазначені відомості про адресу електронної пошти позивача, відомості наявності або відсутності електронного кабінету у сторін.

17.05.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№ЕС/19987/24) про усунення недоліків та надана позовна заява оформлена належним чином.

21.05.2024 ухвалою судді позовну товариства ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку статті 262 КАС України.

22.05.2024 до суду надійшов відзив (вхід.№ЕС/20923/24) представника відповідача разом із клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В поданому клопотанні представник відповідача зазначає, що з урахуванням предмета спору, характеру спірних правовідносин, категорії та складності справи, обсягу та характеру доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків, враховуючи той факт, що вказана справа не належить відповідно до статті 257 КАС України до категорії малозначних справ, військова частини НОМЕР_2 заперечує стосовно слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вирішуючи дане клопотання просять суд врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 13 березня 2018 року у справі "Mirovni Institut v. Slovenia" проте, що "…Судові розгляди мають гарантувати право на публічне слухання в розумінні § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Винятки повинні бути виправдані особливими обставинами. Як підкреслив Суд, суспільний характер слухань захищає сторони від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю. Це також є одним зі способів підтримки довіри до судів. Відмова в проведенні усних слухань може призвести до порушення принципу справедливого судового розгляду, "гарантія якого є одним з основоположних принципів будь-якого демократичного суспільства…". Зауважують, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі вимагають проведення судового засідання в порядку загального провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому варто прийти до висновку про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. З метою повного та всебічного розгляду даної адміністративної справи та вирішення її по суті, просять задовольнити клопотання про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши отримане клопотання, суд приходить до наступного.

Одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч.5 ст.12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-3, 6 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

За загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Суд зазначає, що спір у даній справі не відноситься до справ, які згідно ч. 4 ст. 12 КАС України розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №9901/279/19, згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» («Аксен проти Німеччини»), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino v. Portugal» («Варела Ассаліно проти Португалії»), заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд зазначає, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які можуть бути висловлені нею у відзиві на позов чи запереченнях на відповідь на відзив (за умови його подання), не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Ця справа не належить до категорії тих, які мають розглядатись виключно за правилами загального позовного провадження у значенні згаданих статей, а отже, вона може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи предмет розгляду, характер спірних правовідносин та правові позиції сторін, суд приходить до висновку про відсутність необхідності розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Тобто, у разі необхідності, учасники справи мають право викласти свої пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб у письмовому вигляді, які будуть враховані судом при прийнятті рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 243, 248, 256, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання (вхід.№ЕС/20923/24 від 22.05.2024) представника відповідача Чілея Михайла Володимировича, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА