Справа № 279/3570/16-а
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Житомир

справа № 279/3570/16-а

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Горовенко А.В.,

суддів: Лавренчук О.В. та Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 через підсистему "Електронний Суд" звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2016 у справі №279/3570/16-а за його адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, у зв`язку з виключними обставинами на підставі п. 5 ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 (головуючий суддя Семенюк М.М.) передано заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі №279/3570/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на розгляд до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.12.2023 заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2016 у справі №279/3570/16-а, залишено без руху.

На виконання вимог ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.12.2023 ОСОБА_1 подав заяву на усунення недоліків від 01.01.2024 (за вх.№3), у якій посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 у справі №3-80/2022 просить:

- скасувати постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2016 у справі №279/3570/16-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у даній справі.

Аргументуючи підстави для звернення до суду з вказаною заявою зазначає, що підставами для подання заяви є прийняття Конституційним Судом України Рішення від 13.09.2023 у справі №8-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ.

Заявник вказує, що оскільки згідно з постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/3570/16-а від 17 жовтня 2016 року у позові ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, рішення щодо відмови у перерахунку пенсії, - відмовлено, то воно рішення набрало законної сили, проте посилається на Рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 у справі №8-р(ІІ)/2023.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.03.2024 у справі №279/3570/16-а суд, без прийняття заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами до розгляду, передав її на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

До Житомирського окружного адміністративного суду матеріали заяви у справі №279/3570/16-а надійшли 18 квітня 2024 року.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Горовенко А.В., судді: Лавренчук О.В. та Шимонович Р.М.

Згідно з ухвалою суду від 23.04.2024 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 16.05.2024.

16.05.2024 судовий розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді зі складу колегії суддів - Шимоновича Р. М., у відпустці. Судове засідання відкладено на 23.05.2024 року.

20 травня 2024 року заявник - ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд" подав клопотання (за вх. №28177/24) про розгляд заяви без його участі.

21 травня 2024 року представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, через систему "Електронний суд" подав клопотання (за вх. №28393/24) про розгляд заяви без його участі.

У визначений день та час, 23.05.2024, заявник (позивач) та представник відповідача у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом доставляння повістки про виклик до суду в особистий електронний кабінет.

Згідно з протоколом судового засідання від 23.05.2024 (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) у зв"язку із задоволенням клопотання сторін, колегія суддів ухвалила перейти до подальшого розгляду заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.368 КАС України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.1 ст.368 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2005 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру", що не заперечується учасниками справи.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав довідку Прокуратури Житомирської області від 25 січня 2016 року №18/44 про розмір заробітної плати.

Листом від 10 лютого 2015 року №2371/02 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про відмову у перерахунку пенсії, зазначивши, що в момент призначення пенсії застосовується законодавство, що діє на момент звернення за призначенням пенсії, а при зверненні з заявою про перерахунок пенсії застосуванню підлягає законодавство, що діє в момент подання заяви про перерахунок пенсії.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2016 року у справі №279/3570/16-а у задоволенні позову ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, рішення щодо відмови перерахувати пенсію, відмовлено за безпідставністю.

Підставою відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у справі №279/3570/16-а судом вказано, що станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, відповідач діяв відповідно до вимог чинного на той час законодавства, адже на момент звернення чинною була редакція частини 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (т.1 а.с. 29-31).

Постанова у справі №279/3570/16-а набрала законної сили 9 листопада 2016 року.

Водночас, звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2016 у справі №279/3570/16-а, заявник посилається на прийняття Конституційним Судом України 13.09.2023 Рішення у справі №8-р(ІІ)/2023 (справа №3-80/2022).

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(II)/2023 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності), Конституційний Суд України, відповідаючи на порушені заявниками питання, з покликанням, з-поміж іншого, на свої рішення від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019, від 1 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 дійшов висновку, що врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.

Конституційний Суд України зазначив також, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

З огляду на ці міркування Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX є таким, що суперечить статті 6 Конституції України в поєднанні з частиною другою статті 131-1 Конституції України.

За текстом Рішення, з набранням чинності Законом №113-IX питання винагороди прокурорів, які пройшли атестацію та яких переведено до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, регулює Закон №1697-VII, а питання винагороди тих прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, - підзаконний нормативний акт - постанова Кабінету Міністрів України. Відтак оспорювані приписи Закону №113-IX визначають відмінне від установленого статтею 81 Закону №1697-VII регулювання оплати праці прокурорів, що свідчить про відмінність у підході законодавця до питання винагороди прокурорів, а отже, про неоднакове ставлення до прокурорів попри те, що їх наділено єдиним юридичним статусом за обсягом гарантій забезпечення їх незалежності як невіддільного складника цього статусу. З погляду Конституційного Суду України таку відмінність у ставленні до прокурорів, які мають єдиний юридичний статус, не можна вважати об`єктивно виправданою, а тому вона є дискримінаційною.

Конституційний Суд України у пункті 1, 2 резолютивної частини вказаного рішення керуючись статтями 147, 150, 151-1, 151-2, 152, 153 Конституції України, на підставі статей 7, 32, 36, 65, 67, 74, 84, 88, 89, 91, 92, 94 Закону України „Про Конституційний Суд України, ухвали: визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року №113-IX; друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року №113-IX, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України установлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зі змісту статті 152 Конституції України слідує, що Конституційний Суд України може самостійно визначати строк втрати чинності актом (його окремими положеннями).

Відповідно до частини 1 статті 97 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII Конституційний Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 не сформульовано юридичної позиції стосовно правових наслідків визнання неконституційним положення другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року №113-IX.

Рішення не містить будь-якого іншого визначеного Судом порядку його виконання.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

За загальним правилом чинність закону (його окремих положень) припиняється в цілому або в окремій частині: а) законодавчим органом, шляхом прийняття відповідного закону (про внесення змін до закону, вилучення положень закону тощо); б) за рішенням Конституційного Суду України у разі визнання неконституційним закону або окремих його положень.

Відповідно до цього принципу повноваженнями на прийняття змін в законодавство чи заповнення прогалин внаслідок визнання законів чи інших нормативних актів неконституційними наділений парламент, як єдиний орган законодавчої гілки влади.

Згідно з частиною 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Приймаючи до уваги, що пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України визначено, що положення Закону визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Спірні правовідносини між сторонами виникли задовго до зазначеної дати, а саме 25 січня 2016 року - дата звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)/2023 (справа № 3-80/2022) на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, яке не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку з встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, уже було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема об`єднана палата Касаційного адміністративного суду розглядала це питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами з цієї нормативної підстави.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з цього приводу висловила позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з цієї нормативної підстави. У тій самій постанові зазначено також, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення суду першої інстанції положення норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічну позицію щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду підтримала в ухвалі від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19, в ухвалі від 22 грудня 2022 року у справі №805/1312/16-а та в постанові від 7 липня 2023 року у справі №818/1793/18.

Аналогічний підхід до перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами на підставі встановленої Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, можна простежити також у практиці Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (приміром у постановах від 27 серпня 2021 року у справі №910/15151/17, від 5 жовтня 2021 року №910/6790/18) та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (приміром, у постанові від 21 лютого 2023 року у справі №591/4399/19).

Крім того, суд ураховує, що частиною 1 ст.2 КАС України регламентовано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи приписи пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, суд дійшов висновку, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

У даному випадку, спірне рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18,від 22 грудня 2021 року справа №806/4915/15.

Також колегія суддів зауважує, що правовідносини, які були предметом позову у справі №279/3570/16-а між позивачем і органом, що призначає пенсію виникли ще у 2016 році, отже прийняття Конституційним Судом України рішення від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 не перешкоджає позивачу звернутися до органу, що призначає пенсію із оновленою довідкою про складові грошового забезпечення та відповідною заявою про перерахунок пенсії.

З тих самих мотивів варто додати також, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 і має значення для вирішення наступних (майбутніх) справ та не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду у спорі, щодо якого постановлене остаточне судове рішення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2016 у справі №279/3570/16-а, та про відмову у її задоволенні.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судового рішення в адміністративній справі №279/3570/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

2. Залишити в силі постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2016 у справі №279/3570/16-а.

3. Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддями.

4. Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя А.В. Горовенко,

Судді: О.В. Лавренчук,

Р.М.Шимонович