Справа № 280/9682/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/9682/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2023 в адміністративній справі №280/9682/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 2 від 16.06.2023 за № 15;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача 1 та Відповідача 2, яка полягає у визначенні загального страхового стажу Позивача у розмірі 23 роки 10 місяців 19 днів, а також неврахуванні до страхового стажу Позивача періоду роботи з 22.03.1991 по 29.03.1996, оскільки відсутні прізвище та підпис відповідальної особи, яка здійснила запис про звільнення, та зобов`язати Відповідача 1 та Відповідача 2 врахувати до загального страхового стажу Позивача роботу поваром 4 розряду у Підсобному сільському господарстві «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» в період з 22.03.1991 по 29.03.1996.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2023 в адміністративній справі №280/9682/23 адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.06.2023 за № 15. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 роботу поваром 4 розряду у Підсобному сільському господарстві «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» в період з 22.03.1991 по 29.03.1996.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

09.02.2024 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31 лютого 2024 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та доводи відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 09 червня 2023 року звернулась до органів Пенсійного фонду України через веб-портал з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем 1 надіслано рішення Відповідача 2, згідно з яким загальний страховий стаж визначено у розмірі 23 роки 10 місяців 19 днів, а також не враховано до страхового стажу період роботи з 22.03.1991 по 29.03.1996 на Підсобному сільському господарстві «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» поваром 4 розряду, оскільки відсутні прізвище та підпис відповідальної особи, яка здійснила запис про звільнення.

Вважаючи не зарахування Відповідачами спірного періоду до загальнго трудового стажу неправомірним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого пенсійного віку і мають необхідний для призначення пенсії страховий стаж.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Досліджуючи матеріали справи, встановлено, що відповідно до запису в трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачка прийнята на роботу 22.03.1991 на Підсобне сільське господарство «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» поваром 4 розряду на підставі наказу від 22.03.1991 № 30-К (запис № 8). 29.03.1996 Позивачка звільнена з роботи на підставі наказу від 29.03.1996 № 26-К (запис № 9). У трудовій книжці Позивачки під записом № 9 щодо звільнення з Підсобного сільського господарства «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» стоїть скорочення «и/к» (російська мова), що відповідає назві посади «инспектор кадров» (російська мова) та підпис. Запис зроблено кульковою ручкою з блідим синім чорнилом, крім того поверх запису посталено печатку підприємства.

Також додатковим підтвердженням факту роботи позивача в спірний період на Підсобному сільському господарстві «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» поваром 4 розряду є особовий рахунок ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовується для акумуляції інформації про заробітну плату працівника підприємства. До особового рахунку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вклеєний обхідний лист, оформлений в день звільнення. В обхідному листі зазначено дату звільнення Позивача, номер і дату наказу про звільнення. Обхідний лист підписаний інспектором з кадрів, а саме: зазначено скорочення «и/к» (російська мова), що відповідає назві посади «инспектор кадров» (російська мова) та містить підпис, який аналогічний підпису і зазначеній посаді, що вказані у записі № 9 трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Законодавство України не містить типової форми такого документа, а також порядку його заповнення та примірного переліку структурних підрозділів, які мають бути в ньому зазначені. Тому, підприємство самостійно визначає необхідність такого документа, його форму та процедуру оформлення.

Факт трудової діяльності Позивача на Підсобному сільському господарстві «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» на посаді кухаря 4 розряду в період з 22.03.1991 по 29.03.1996 також підтвердили свідки в суді першої інстанції, які також працювали на цьому підприємстві в спірний період, а саме:

- громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправне не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 22.03.1991 по 29.03.1996 на Підсобному сільському господарстві «ТАВРІЯ» Запорізького автомобільного заводу «Коммунар» ПО «АвтоЗАЗ» на посаді кухаря 4 розряду.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2023 в адміністративній справі №280/9682/23- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов