Справа № 420/6153/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26.02.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо не розгляду заяв громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.11.2023 року та 17.01.2024 року про визнання поважними причини пропуску звернення до органу ДМС та про продовження строку перебування в Україні та прошу продовжити строк перебування на території України;

2. Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути заяву громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.11.2023 та 17.01.2024 про визнання поважними причини пропуску звернення до органу ДМС та про продовження строку перебування в Україні та прошу Продовжити строк перебування на території України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 2015 року він проживає однією сім`єю у цивільному шлюбі із ОСОБА_3 , яка є громадянкою України. Увесь цей час позивач у встановленому законом порядку виїздив за межі України і через деякий час повертався до м. Одеси з метою дотримання терміну строків перебування на території України. На час перебування в м. Одесі він проживає разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у своїх родичів. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим Арцизським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 25.06.2022 позивач останній раз приїхав до України, але з огляду на те, що його новонароджена донька та цивільна дружина потребували постійної матеріальної допомоги, а донька хворіла, по закінченню строку безвізового перебування на території України, не виїхав з України. Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який діє до цього часу. У зв`язку із тим, що позивач був вимушений постійно займатись лікуванням дочки та опікуванням своєї сім`ї, психологічного підтримувати в Україні, тому не зміг своєчасно оформити документи на право постійного проживання в Україні (медична документація буде надана додатково). Наразі він не може залишити в Україні свою цивільну дружину та малолітню дитину, оскільки вони потребують постійного лікування та піклування з боку рідного батька, моральної, психологічної підтримки у зв`язку із триванням війни. Позивач має постійне місце проживання, має тісні соціальні зв`язки в Україні. Працює. Проте, найголовніше, у разі не продовження строку перебування на території України до настання моменту розгляду його документів по переоформленню дозволу на імміграцію в Україну, він буде вимушений розлучитися зі своєю сім`єю. Позивач не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, судимості не має.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернувся із відповідною заявою до настання моменту розгляду його документів по переоформленню дозволу на імміграцію в Україну, проте замість сприяння та дієвої допомоги у позитивному вирішенні питання щодо продовження терміну перебування в Україні, в якій просив наступне: «Визнати поважними строки пропуску громадянином Азербайджану ОСОБА_1 заяви про продовження строку перебування на території України. Продовжити строк перебування на території України громадянином Азербайджану ОСОБА_1 ».

Станом на 17.01.2024 відповіді так і не надійшло, у зв`язку із чим позивач повторно звернувся із заявою, в якій просив повторно розглянути заяву та визнати поважними причини пропуску звернення до органу ДМС із заявою про продовження строку перебування в Україні та прошу продовжити строк перебування на території України. Його повторну заяву також не було розглянуто, не винесено жодного рішення, фактично його два звернення проігноровано. Відтак при не розгляді заяви відповідачем було знехтувано права соціальних та родинних зв`язків.

На думку позивача, халатність і бездіяльність працівників ДМС стосовно не інформування його про можливе порушення та не надання допомоги йому відновити законний статус в Україні, фактично перетворили його на нелегального мігранта. Враховуючи викладене, вважає, що дії посадових осіб Головного управління ДМС України в Одеській області щодо не розгляду та не винесення будь-якого рішення Головного управління ДМС України в Одеській області вищезазначених заяв є протиправною бездіяльністю, що стало підставою звернення до суду із дійсним позовом.

Ухвалою судді від 04.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (в порядку ст. 262 КАС України).

08.05.2024 суд ухвалив витребувати у Головного управління ДМС України в Одеській області докази направлення на адресу ОСОБА_1 листів від 27.11.2023 та 19.02.2024, якими було надано відповідь на його заяви від 01.11.2023 та від 17.01.2024.

20.03.2024 до суду (вх.№11500/24) від Головного управління ДМС України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що позивач 01.11.2023 та 06.02.2024 звернувся із заявою про продовження строку перебування на території України не особисто та за відсутності приймаючої сторони, а відтак заява була розглянута у порядку Закону України «Про звернення громадян» та 27.11.2023 та 19.02.2024 було надано відповідь з роз`ясненнями, в якій запропоновано позивачу звернутися з усіма наявними документами до відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС в Одеській області. Підкреслює, що позивач у встановленому чинним законодавством порядку не звертався із заявою відповідної форми до територіального органу/територіального підрозділу ДМС про продовження строку перебування на території України, а відтак відсутні порушення суб`єктом владних повноважень процедури щодо продовження строку перебування та тимчасового проживання на території України та, відповідно, бездіяльності відповідача щодо розгляду заяв, а незгода позивача зі змістом наданих відповідей не є підставою для визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду заяв. Крім того, вказує, що надані відповіді не є рішеннями, які приймались суб`єктом владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , відповідно до копії паспорту (а.с.9-11) є громадянином Республіки Азербайджан.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 01.11.2023 (а.с.15-16, 93-94) до Головного управління ДМС України в Одеській області про продовження строку перебування на території України.

У заяві від 01.11.2023 ОСОБА_1 зазначає, що він з 2015 року проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 . У весь цей час заявник у встановленому законом порядку виїздив за межі України і через деякий час повертався до м.Одеси з метою дотримання терміну строків перебування на території України. На час перебування у м.Одесі проживає разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у своїх родичів. 27.04.2022 у заявника та ОСОБА_3 народилась донька. 25.06.2022 заявник останній раз приїхав до України, але з огляду на те, що донька та ОСОБА_3 потребували постійної матеріальної допомоги, а донька хворіла, по закінченню строку безвізового перебування на території України, не виїхав з України. Крім того, з 24.02.2022 введено воєнний стан. У зв`язку із тим, що заявник був вимушений постійно займатись лікуванням дочки та опікуванням сім`ї, психологічно підтримувати в Україні, тому не зміг своєчасно оформити документи на право постійного проживання в Україні. Наразі не може залишити в Україні ОСОБА_3 та малолітню дитину, оскільки вони потребують постійного лікування та піклування з боку рідного батька, моральної, психологічної підтримки у зв`язку із триванням війни. Розлука може негативно вплинути також й на ОСОБА_3 та доньку. Вказує, що має намір укласти шлюб із ОСОБА_3 та отримати посвідку на право постійного проживання в Україні. Просить визнати поважними строки пропуску громадянином Азербайджану ОСОБА_1 заяви про продовження строку перебування на території України та продовжити строк перебування на території України.

До заяви від 01.11.2023 додано:

-заяву про продовження строку перебування на території України за формою Додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» від 15.02.2012 №150 (а.с.12-14);

-копію паспорта заявника з перекладом (а.с.9-11);

-копію паспорту та ІПН ОСОБА_3 (а.с.25-27);

-копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 (а.с.28);

-копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 (а.с.29);

-копію довідки про реєстрацію особи громадянином України (а.с.30);

-копію картки платника податків ОСОБА_4 (а.с.31);

-копію паспорту та ІПН ОСОБА_5 (а.с.32-34);

-копію ордеру на вселення (а.с.35).

Вказану заяву від 01.11.2023 було направлено адресату 01.11.2023 (а.с.17).

Головне управління ДМС України в Одеській області скерувало на адресу ОСОБА_1 лист від 27.11.2023 (а.с.88) у якому вказано, що звернення щодо продовження строку перебування на території України розглянуто та, із посиланням на п.5 та п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», вказано, що Головне управління повертає надіслані документи та рекомендує звернутись до відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Одеській області стосовно можливості продовження строку перебування на території України.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 (а.с.18-20, 89-90) до Головного управління ДМС України в Одеській області про продовження строку перебування на території України (повторно) зі змістом, аналогічному змісту заяви від 01.11.2023.

Крім того, у заяві від 17.01.2024 заявник просить визнати поважними строки пропуску громадянином Азербайджану ОСОБА_1 заяви про продовження строку перебування на території України.

Вказану заяву від 17.01.2024 було направлено адресату 17.01.2024 (а.с.24).

Головне управління ДМС України в Одеській області скерувало на адресу ОСОБА_1 лист від 19.02.2024 №Х-60/6/5101-24/5100.19.1/2066-24 (а.с.111-112) у якому вказано, що звернення щодо продовження строку перебування на території України розглянуто та, із посиланням на п.5 та п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», вказано, що для вирішення порушеного питання стосовно можливості продовження строку перебування на території України, рекомендовано звернутись з вказаними документами до Головного управління ДМС України в Одеській області для подачі документів на продовження строку перебування на території України.

Листи Головного управління ДМС України в Одеській області були направлені на адресу ОСОБА_1 та поштові відправлення повернулись адресанту (а.с.122-124).

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо не розгляду заяв громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.11.2023 та 17.01.2024 про визнання поважними причини пропуску звернення до органу ДМС та про продовження строку перебування в Україні та прошу продовжити строк перебування на території України, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Законом України «Про звернення громадян», Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 150).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

У статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Згідно з частиною шістнадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Порядок продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до ч.ч.1, 2 якої встановлено, що іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Для продовження строку перебування в Україні подаються такі документи:

1) заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі пропуску іноземцем або особою без громадянства строку подання заяви з підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України, іноземцеві або особі без громадянства може бути продовжено строк перебування в Україні, за умови подання підтверджувальних документів. Якщо при цьому іноземець або особа без громадянства порушили встановлені строки перебування в Україні, питання продовження строку перебування може бути вирішене лише після притягнення цих осіб та приймаючої сторони до відповідальності згідно із законом;

2) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України;

3) паспортний документ іноземця або особи без громадянства;

4) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи);

5) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

У продовженні строку перебування в Україні відмовляється в разі:

1) відсутності достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони;

2) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні;

3) коли іноземець або особа без громадянства не подали відповідного підтвердження підстав для подальшого перебування на території України;

4) коли дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

5) подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

6) коли виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду в Україну;

7) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

8) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

За продовження строку перебування справляється адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року (ч.3 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Іноземці або особи без громадянства, які звернулися за продовженням строку перебування чи тимчасового проживання, зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації (ч.5 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено Порядком № 150.

Пунктом 2 Порядку № 150 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства, які тимчасово перебувають на території України (крім осіб, які відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 16 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства звільняються від реєстрації або реєструються у МЗС та його представництвах), продовжується ДМС, її територіальними органами за наявності обґрунтованих підстав (лікування, пологи, догляд за хворим членом родини, вимушена зупинка на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами, оформлення спадщини, наявність підстав для оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, а також інші обставини, що унеможливлюють виїзд іноземця або особи без громадянства) та за умови подання підтвердних документів - на період існування таких підстав (п.4 Порядку №150).

Заява про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 1 (далі - заява) подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі подання іноземцем або особою без громадянства заяви із порушенням строків, встановлених абзацом першим цього пункту, але до закінчення встановленого строку перебування на території України, до заяви додаються документи, що підтверджують наявність підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України.

У разі порушення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування на території України заява приймається після притягнення іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони до адміністративної відповідальності (п.5 Порядку №150).

Відповідно до п.6 Порядку №150, для продовження строку перебування в Україні разом із заявою подаються такі документи:

1) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України;

2) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства;

3) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи);

4) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для продовження строку перебування, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Такі документи подаються з перекладом на державну мову, засвідченим нотаріально.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для продовження строку перебування пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС оригінали документів, зазначених у підпунктах 1-5 цього пункту.

До заяви додаються оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 4 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони перевіряє повноту поданих документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для продовження строку перебування, наявність візи, відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві (п.7 Порядку №150).

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує іноземця або особу без громадянства та приймаючу сторону про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони відмова надається у письмовій формі (п.8 Порядку №150).

Іноземець та особа без громадянства або приймаюча сторона мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктом 5 цього Порядку (п.9 Порядку №150).

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС із використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС формує заяву (в тому числі фіксацію біометричних даних іноземця або особи без громадянства). Реєстрація заяви здійснюється із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування.

До заяви вноситься інформація про номер контактного телефону заявника та адресу особистої електронної пошти (п.10 Порядку №150).

Після формування заяви працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС друкує її та надає іноземцеві або особі без громадянства та приймаючій стороні для перевірки правильності внесених до заяви відомостей.

У разі виявлення помилок у заяві працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС вносить до неї відповідні виправлення (п.11 Порядку №150).

Після перевірки заяви іноземець або особа без громадянства та приймаюча сторона власним підписом підтверджують правильність внесених до заяви відомостей. Якщо іноземець або особа без громадянства через стійкі фізичні, психічні, інтелектуальні або сенсорні порушення не можуть підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС робить відмітку про неможливість такого підтвердження та засвідчує правильність внесених до заяви відомостей про особу власним підписом.

У разі необхідності прийняття документів від особи, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, за зверненням такої особи або її законного представника, оформленим у письмовій формі, здійснюється виїзд працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем проживання особи або проходження лікування.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС під час особистого відвідування особи, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, перевіряє та підтверджує тотожність зазначеної особи та особи, зображеної на фотокартці, про що складає акт. Акт складається в присутності особи, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я/її законного представника, у разі перебування особи в закладі охорони здоров`я - також лікуючого лікаря. В акті зазначається інформація про місце, дату та час відвідування, відомості про працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС і присутніх осіб, підстави для відвідування та підтвердження/непідтвердження стану здоров`я, тотожності особи. Акт підписується працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, особою/її законним представником, а в разі перебування особи в закладі охорони здоров`я - також лікуючим лікарем.

У разі відсутності стійких фізичних, психічних, інтелектуальних або сенсорних порушень особа, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, власноручно проставляє підпис на окремому аркуші для подальшого сканування із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС шляхом опитування особи отримує інформацію, необхідну для внесення до заяви, та документи, передбачені пунктом 6 цього Порядку.

За результатами виїзду працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем проживання або проходження лікування іноземця або особи без громадянства формується заява, до якої скануються із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС отримані документи, складені акти (п.12 Порядку №150).

Після перевірки іноземцем або особою без громадянства та приймаючою стороною правильності внесених до заяви відомостей заява перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який прийняв документи та сформував заяву (п.13 Порядку №150).

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС сканує із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС підписану заяву та документи до заяви, які подаються іноземцем або особою без громадянства та приймаючою стороною.

Після цього працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС повідомляє заявнику про реєстраційний номер заяви та про необхідність звернення за отриманням результатів її розгляду через три робочих дні з дати прийняття документів (п.14 Порядку №150).

Прийняті територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС заяви та скановані документи із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС автоматично розподіляються та надсилаються територіальному органу ДМС чи до ДМС для розгляду та прийняття рішення (п.15 Порядку №150).

Рішення про продовження строку перебування або про відмову в продовженні строку перебування приймає керівник територіального органу ДМС або уповноважена ним особа стосовно іноземців або осіб без громадянства, які:

1) тимчасово перебувають на території України, - на строк до 180 днів з дати останнього в`їзду;

2) звернулися із заявами про надання дозволу на імміграцію або набуття громадянства на території України, - на строк, необхідний для розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України (п.16 Порядку №150).

Рішення про продовження строку перебування або про відмову в продовженні строку перебування приймає Голова ДМС або уповноважена ним особа стосовно іноземців та осіб без громадянства незалежно від строків їх перебування на території України, а також стосовно іноземців та осіб без громадянства, які:

1) зазначені в частині дев`ятнадцятій статті 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, після закінчення дії контракту про проходження військової служби у Збройних Силах, Держспецтрансслужбі, Національній гвардії;

2) є членами сім`ї іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині дев`ятнадцятій статті 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

3) зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 16 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, після досягнення 18-річного віку;

4) зазначені у пункті 3 цього Порядку (п.17 Порядку №150).

Рішення про продовження строку перебування чи про відмову в продовженні строку перебування приймається протягом трьох робочих днів з дати прийняття документів за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в продовженні строку перебування на період існування обставин, підтверджених документально (п.21 Порядку №150).

Суд зазначає, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної.

Практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року в справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Крім того, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці характеризує якість закону як правове положення, що може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи (Ґавенда проти Польщі від 14.03.2002).

Чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (Броньовський проти Польщі від 22.06.2004). Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право (Аманн проти Швейцарії від 16.02.2000).

Суд зазначає, що приписи Порядку №150 є чіткими та передбачуваними та не містять множинного трактування щодо порядку та процедури продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема щодо: подання заяви про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 1, особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України; додання до заяви документів, визначених п.6 Порядку №150; оригіналів документів, зазначених у підпунктах 1, 4 пункту 6 Порядку №150; необхідності після перевірки заяви підтвердження власним підписом іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони підтвердження правильність внесених до заяви відомостей; фіксації біометричних даних іноземця або особи без громадянства після прийняття заяви.

Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Одним з основних завдань ДМС є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з пунктом 4 Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: - здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках (пп.8); - приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України (пп. 9); - здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках (пп. 10); - здійснює інші повноваження, визначені законом (пп. 39).

Пунктом 7 Положення визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 01.11.2023 та 17.01.2024 звернувся до відповідача з заявами про продовження строку перебування в Україні із посиланням на приписи Порядку № 150.

Суд при вирішенні спору враховує, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

При цьому суд вказує, що заяви позивача від 01.11.2023 та від 17.01.2024 були подані без дотримання вимог Порядку №150, а тому міграційний орган, як суб`єкт владних повноважень, не несе перед особою обов`язок прийняти дискреційне рішення певного змісту за заявою позивача.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяв 01.11.2023 та 17.01.2024 відповідачем були надані відповіді від 27.11.2023 та від 19.02.2024, якими повідомлено, що Головне управління повертає документи (із посиланням на п.5 та п.10 Порядку №150) та про те, що для вирішення порушеного питання стосовно можливості продовження строку перебування на території України, рекомендовано звернутись з вказаними документами до Головного управління ДМС України в Одеській області для подачі документів на продовження строку перебування на території України (із посиланням на п.5 та п.6 Порядку №150).

Відтак, суд вважає, що відповідач не допускав протиправної бездіяльності, оскільки сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити, а відтак суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, що він проживає в Україні, має усталене приватне життя, оскільки вказані обставини не спростовують висновків суду у спірних правовідносинах.

Щодо тверджень позивача про халатність і бездіяльність працівників ДМС стосовно не інформування його про можливе порушення та не допомагали відновити законний статус в Україні, чим перетворили його на нелегального мігранта, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що власне міграційний орган у своїх відповідях на заяви позивача вказав, які дії необхідно вчинити з метою продовження строку перебування на території України.

Суд звертає увагу, що в першу чергу особа, яка бажає легалізувати своє перебування на території України в законодавчо встановлений спосіб, має бути зацікавлена у цьому статусі шляхом використання всіх законодавчо визначених правових механізмів, та уникаючи при цьому зловживання своїми правами та нехтування обов`язками.

При цьому суд зазначає, що, відповідно ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Тобто, законодавець в розумінні вищезазначених норм права не лише наділяє іноземця певними правами, але і покладає обов`язок забезпечення урегулювання іноземцем свого правового становища у легалізований спосіб, зокрема шляхом звернення до відповідного територіального підрозділу ДМС України з метою продовження строку перебування на території України у порядку, визначеному законодавством України.

Суд звертає увагу ОСОБА_1 , що він не позбавлений можливості звернутись до міграційного органу з метою продовження строку перебування на території України у порядку, визначеному законодавством України.

Правову оцінку цим діям/рішенням відповідача суд надає з огляду на вимоги статті 19 Конституції України та зважаючи на відповідність дій та рішень суб`єкта владних повноважень критеріям, установленим у частині другій статті 2 КАС. Суд, зокрема, перевіряє, чи вони вчинені/прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );

Відповідач Головне управління ДМС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.