Справа № 360/558/24
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 травня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/558/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Луганської обласної державної адміністрації (далі відповідач), в якій заявлено вимоги:

- стягнути з Луганської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі № 360/1653/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14.03.2019, за період з 19.10.2019 по 24.05.2024 в розмірі 1582070 грн 66 коп. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі № 360/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 11.03.2019 № 24-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14.03.2019. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 апеляційна скарга Луганської обласної державної адміністрації на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі № 360/1653/19 залишена без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі № 360/1653/19 залишено без змін.

Таким чином, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі №360/1653/19 набрало законної сили 12.02.2020, в частині поновлення позивача на посаді з 19.10.2019, з моменту допущення до негайного виконання рішення суду.

06.12.2023 Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в адміністративній справі № 360/1653/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14.03.2019.

21.02.2024 начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніною Маргаритою Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74234269 від 21.02.2024 з виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду №360/1653/19 від 06.12.2023 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14.03.2019.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніною Маргаритою Олександрівною від 29.02.2024, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено виконавче провадження № 74234269 з підстав фактичного виконання у повному обсязі, згідно наказу керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 14.11.2019 № 138-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ».

Таким чином, для закінчення виконавчого провадження державному виконавцю достатньо було надходження одного єдиного документу від боржника Луганської обласної державної адміністрації наказу керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 14.11.2019 № 138-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » без перевірки фактичного виконання умов для поновлення на посаді державного службовця у відповідності до Закону України «Про державну службу», а саме внесення змін до штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації у зв`язку із відсутністю посади у штатному розпису, на яку поновлено позивача судовим рішенням.

Із вказаного наказу слідує, що відповідач, поновивши позивача на посаді, яка відсутня у штатному розписі Луганської ОДА, тобто поза штатом, не на посаду державної служби, яка визначена у судовому рішенні, що набрало законної сили, фактично не виконав зазначене судове рішення.

Таким чином, на думку позивача, належне виконання судового рішення у справі №360/1653/19 щодо поновлення позивача на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14.03.2019, тобто на посаді державної служби, згідно штатного розпису, так і не відбулось. Тобто, період невиконання судового рішення про поновлення позивача на посаді становить з 19.10.2019 (допущення до негайного виконання рішення суду) по поточну дату 24.05.2024 включно.

За приписами пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини третьої 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Статтею 233 КЗпП передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу дійшов таких висновків.

За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що у провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 360/2431/20 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Луганської ОДА з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к Про звільнення ОСОБА_1 в частині звільнення ОСОБА_1 , завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА, 25 травня 2020 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та шатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 26 травня 2020 року;

- стягнення з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2020 року по день ухвалення судового рішення з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнення з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50000,00 грн в рахунок компенсації завданої моральної шкоди.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі № 360/2431/20, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, у задоволенні позову адвоката Суткової Р.А. в інтересах ОСОБА_1 до Луганської ОДА про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 03 вересня 2021 року у справі № 360/2431/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 360/2431/20 - без змін.

З рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року, постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року слідує, що судами встановлено нижченаведені обставини.

Розпорядженням голови Луганської ОДА від 29 квітня 2016 року № 362-к позивача призначено на посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА, з 01 травня 2016 року присвоєно 6 ранг державного службовця, а 13 березня 2019 року на підставі наказу від 11 березня 2019 року № 24-к звільнено з цієї посади у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України Про державну службу.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі 360/1653/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Луганської ОДА від 11 березня 2019 року № 24-к Про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року.

Наказом керівника апарату Луганської ОДА від 14 листопада 2019 року № 138-к на виконання судового рішення поновлено позивача на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації із 14 березня 2019 року.

Позивача 29 грудня 2019 року попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури облдержадміністрації, штатного розпису на 2018 рік. Надано список вакантних посад станом на 28 грудня 2019 року для ознайомлення та прийняття рішення щодо зайняття однієї з цих посад.

Наказом керівника апарату Луганської ОДА від 13 лютого 2020 року № 9-к ОСОБА_1 присвоєно черговий п`ятий ранг державного службовця з 29 квітня 2019 року.

У період з 28 грудня 2019 року по 07 травня 2020 року включно керівником апарату Луганської ОДА неодноразово пропонувались позивачу вакантні посади в апараті місцевої державної адміністрації посади патронатної служби, посади державної служби та посади працівників, які виконують функції з обслуговування та робітників, та роз`яснювалось, що у разі ненадання заяви про переведення на одну із запропонованих посад позивача буде звільнено у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації (листи від 24 січня 2020 року, від 10 лютого 2020 року, від 18 лютого 2020 року, від 16 квітня 2020 року, від 27 квітня 2020 року, від 07 травня 2020 року).

При цьому у період з 28 грудня 2019 року по 07 травня 2020 року включно позивач не звертався до керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про переведення/призначення на вакантні посади в Луганській обласній державній адміністрації.

За заявою позивача від 08 травня 2020 року наказом керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к надано ОСОБА_1 частину невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за робочий період з 14 березня 2019 року по 13 березня 2020 року тривалістю 14 календарних днів, з 12 до 25 травня 2020 року включно. Звільнено ОСОБА_1 25 травня 2020 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Копію наказу про звільнення та трудову книжку позивач отримав 25 травня 2020 року.

Також з пункту 55 постанови Верховного Суду від 03 вересня 2021 року у справі № 360/2431/20 слідує, що 15 листопада 2019 року затверджено посадову інструкцію завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 78 КАС України суд вважає звільненими від доказування обставини, встановлені рішеннями судів у справах № 360/1653/19 та № 360/2431/20.

Також, судом встановлено, що наказом керівника апарату Луганської ОДА від 14 листопада 2019 року № 138-к Про поновлення на посаді ОСОБА_1 позивача поновлено на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року.

Також, з матеріалів адміністративної справи № 360/2431/20 вбачається, що з 14.11.2019 позивач отримував заробітну плату до моменту його повторного звільнення наказом керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к Про звільнення ОСОБА_1 .

Отже, про можливе порушення своїх прав щодо невиплати середнього заробітку за невиконання рішення суду у справі № 360/1653/19 позивач повинен був дізнатися ще 14.11.2019.

В пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 викладено такий правовий висновок щодо застосування норм права: За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР Про оплату праці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20 відступив від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 806/2164/16), від 11.02.2020 (справа № 420/2934/19), від 13.03.2019 (справа № 813/1001/17), та одночасно погодився з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 (справа № 815/2681/17) і від 22.01.2020 (справа № 620/1982/19).

Отже, у спірних правовідносинах для визначення строку звернення до суду підлягає застосуванню частина п`ята статті 122 КАС України.

До суду з позовною заявою позивач звернувся через підсистему «Електронний суд» 25.05.2024, про свідчить дата формування документу у підсистемі, тобто з пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, згідно з частиною першою статті 123 КАС України позивач має право подати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог статті 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, позовну заяву слід залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті позивачем у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута позивачеві та вважатиметься неподаною.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяТ.В. Смішлива