Справа № 500/1746/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1746/24

22 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: судді Осташа А. В.

розглянувши письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в якому вона просить:

- визнати протиправною бездіяльність комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка полягає у не виплати 1/2 частини 15000000 грн;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити їй одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету міністрів №168 від 28.02.2022 - в розмірі 1/2 від 15000000 грн в сумі 7500000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю загиблого, внаслідок захисту батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_2 . Крім позивачки іншою особою, яка має право на отримання одноразової допомоги є дружина загиблого - ОСОБА_3 . Інших осіб, які б мали право немає, оскільки син загиблого є повнолітнім.

Позивачка зазначає, що 19.12.2023 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про виплату їй та ОСОБА_3 2/3 частини від загального розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в сумі 10000000 грн., водночас решта суми (1/3 - 5000000 грн.) такої допомоги залишилась не розподіленою.

Позивачі наголошують на тому, що окрім них в загиблого не було інших членів сім`ї, утриманців чи батьків, а відтак одноразова грошового допомога в загальному розмірі 15 000 000 грн. повинна бути розподіленою між ними. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо призначенні повної суми грошової допомоги, позивачка звернулась до суду.

Ухвалою суду від 01.04.2024 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Відповідач 02.05.2024 подав відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог. Згідно позиції викладеної у відзиві на позовну заяву, у загиблого окрім матері та дружини є син, котрий хоч і є повнолітнім, проте може мати право на отримання 1/3 допомоги, якщо він перебував на утриманні загиблого.

Враховуючи викладені обставини, Міністерство оборони України зазначає, що права та свободи Позивачки не порушило.

Представник відповідача звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Враховуючи вищенаведене представник відповідач вважає, що позовні вимоги позивачів є передчасними, оскільки право за позивачкою на отримання 1/2 частини грошової допомоги зберіагається та може бути реалізовано, або у випадку нотаріально засвідчена відмова сина загиблого у отриманні одноразової грошової допомоги або у разі відмови йому у виплаті його частки, якщо у нього буду відсутнє право на отримання такої допомоги взагалі.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 є матір`ю загиблого, внаслідок захисту батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_2 .

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №378 від 19.12.2023, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: матері (позивачці) та дружині загиблого ОСОБА_2 в розмірі 2/3 частини 15 000 000 грн., в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп. у рівних частках кожній.

Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 17.01.2024 за вих. №220/13/484 повідомлено адвоката позивачки про прийняте Комісією рішення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не призначенні до виплати ще 1/3 частини (5 000 000 грн.) позивачам одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця, останні звернулись до суду.

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту першого статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктами 1-3 пункту другого статті 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Статтею 16-1 Закону №2011-XII встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно пункту третього статті 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно пунктів восьмого та дев`ятого Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Абзацами першим-третім пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Як описано судом вище, згідно рішення яке зафіксовано в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №378 від 19.12.2023, комісія призначила одноразову грошову допомогу: матері ОСОБА_1 (позивачці) та дружині загиблого ОСОБА_2 в розмірі 2/3 частини 15 000 000 грн., в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп. у рівних частках кожній.

З відзиву на позов, встановлено, що підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачці частки одноразової грошової допомоги в розмірі 7 500 000 грн (тобто 1/2) була наявність у ОСОБА_2 повнолітнього сина.

Дана обставина не заперечується і позивачем, оскільки у позовній заяві позивачка також зазначає про наявність у ОСОБА_2 сина, при цьому основним аргументом який зазначає позивачка є те, що син на час загибелі батька досяг повноліття.

Суд критично ставиться до даних тверджень позивачки, оскільки як видно зі змісту статті 16-1 Закону №2011-XII, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, діти, які не досягли повноліття та утриманці загиблого (померлого).

Аналіз даної норми дозволяє суду прийти до висновку про те, що сам факт досягнення сином повноліття не позбавляє його права на звернення до уповноваженого органу з метою призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, оскільки право на таке звернення не обмежено Законом так як син міг перебувати на утриманні батька, а відповідна наявність підстав для призначення та виплати синові невиплаченої суми грошової допомоги вирішуватиме комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Суд повністю погоджується з позицією відповідача, з приводу того, що право на виплату недовиплаченої суми грошової допомоги у матері та дружини загиблого винекне тоді, коли син загиблого, або подасть заяву (нотаріальну засвідчену) про відмову від намірів отримати частину грошової допомоги, або прийняття рішення Комісією про відмову синові загиблого у призначенні та виплаті такої допомоги, а відтак позов заявлено передчасно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження/місце проживання: проспект Повітрофлотський, 6,Київ 168,03168, код ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022);

Головуючий суддя Осташ А.В.