Справа № 640/26834/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачці до 17.03.2021 невиплаченої пенсії померлого батька;

- зобов`язати відповідача видати додаткову довідку на адресу завідувача Двадцять першої Київської нотаріальної контори ОСОБА_2 із зазначенням всієї суми невиплаченої батьку позивачки суми пенсії за період 2014-2020 роки для подальшого оформлення її спадкових прав у нотаріуса;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачці повний розмір невиплаченої пенсії її померлого батька за період 2014-2020 роки з урахуванням фактично виплаченої суми.

13 грудня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 прийнято адміністративну справу до провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у наданні до Двадцять першої Київської нотаріальної контори інформації про розмір нарахованої, але не отриманої, пенсії ОСОБА_3 шляхом видачі відповідної довідки за весь період, починаючи з 2014 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надати до Двадцять першої Київської нотаріальної контори довідку про розмір нарахованої, але не отриманої, пенсії ОСОБА_4 за весь період, починаючи з 2014 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема, зобов`язавши відповідача виплатити позивачці повний розмір невиплаченої пенсії її померлого батька за період 2014 - 2020 роки, з урахуванням фактично виплаченої суми.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що дії відповідача в межах спірних правовідносин вчинено всупереч вимог законодавства, чим порушено право на отримання спірних сум пенсії. Вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві неодноразово відмовляло у проведенні таких виплат, що свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції в частині відсутності спору щодо бездіяльності відповідача з не виплати позивачці до 17.03.2021 невиплаченої пенсії померлого батька.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки позивачка у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта НОМЕР_1 , виданого Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку.

23 грудня 2020 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 17.09.2020 у віці 86 років.

30 грудня 2020 року Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №67030052 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявою від 26.02.2021 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві про надання інформації у письмовому вигляді про повний розмір суми недоотриманої її батьком пенсії; виплату позивачці повного розміру недоотриманої її батьком пенсії, починаючи з 2014 року по дату його смерті 17.09.2020.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 26.03.2021 № 2600-0202-8/51587 на звернення позивачки надано роз`яснення щодо виплати суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишається недоотриманою у зв`язку з його смертю відповідно до положень статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 1.5, 2.26 постанови Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону» та рекомендовано позивачці звернутися до відділу обслуговування громадян.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 06.04.2021 № 2600-0501-8/58251 на запит завідувача Двадцять першої Київської нотаріальної контори ОСОБА_2 повідомило, що на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (в нотаріальному запиті зазначено АДРЕСА_2 ), пенсія не виплачена у сумі 170035,79 грн, яка належить до сплати. Недоотримана пенсія в зв`язку зі смертю виплачується відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до частини першої статті 46 Закону, тобто за три роки до дня звернення, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами.

Виходячи з викладеного, повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_3 розрахований за 3 роки на дату формування відповіді - 15.04.2021, а також зазначено, що розмір недоотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення за недоотриманою пенсією до територіального органу ПФУ спадкоємця із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Отже розмір недоотриманої пенсії буде змінюватись.

21 квітня 2021 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1933 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: нарахованої, але не виплаченої, пенсії в сумі 170035,79 грн, яка належить до сплати та належала спадкодавцю згідно довідки, виданої ГУ ПФУ в м. Києві за №2600-0501-8/58251 від 06.04.2021. Спадкова справа №916-2020, зареєстровано в реєстрі за №790.

Не погоджуючись з правомірністю вчиненої відповідачем бездіяльності, вважаючи, що має право на отримання невиплаченої пенсії за період з 2014 року, позивачка звернулась з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Приймаючи рішення про часткову відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати позивачці до 17.03.2021 невиплаченої пенсії померлого батька та зобов`язання відповідача виплатити позивачці повний розмір невиплаченої пенсії її померлого батька за період 2014-2020 роки з урахуванням фактично виплаченої суми не підлягають задоволенню з огляду на їх передчасність, оскільки станом на дату винесення рішення у цій справі матеріали справи не містять відмови у здійсненні невиплаченої пенсії померлого батька позивачки - ОСОБА_3 , а вищевказана довідка ще не направлена до Двадцять першої Київської нотаріальної контори.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини першої статті 49 Закону №1058 передбачено, що в виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У свою чергу, згідно частини першої статті 49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами статті 52 Закону №1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Суд першої інстанції вірно вказав, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положення ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Водночас приписи частин другої та третьої статті 52 Закону № 1058 також не містять застережень щодо обмеження права особи на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Отже, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини.

В іншому випадку, якщо у цей проміжок часу такі особи не звернулися, то сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Згідно статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії.

Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Поряд з цим, спірні суми пенсії, про які вказано апелянткою взагалі не були нараховані та не ввійшли до спадщини, позаяк, як встановлено, в межах спірних правовідносин Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протиправно відмовило у наданні до Двадцять першої Київської нотаріальної контори інформації про розмір нарахованої, але не отриманої, пенсії ОСОБА_3 за весь період, починаючи з 2014 року.

Таким чином, за вказаних обставин відсутні підстави стверджувати, що спірні суми пенсії увійшли до складу спадщини, що свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі.

В контексті викладеного, колегія суддів не може не погодитись з висновками суду першої інстанції, який вказав, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві ще не надало до Двадцять першої Київської нотаріальної контори оновлену довідку про розмір нарахованої, але не отриманої, пенсії ОСОБА_3 з 2014 року по березень 2018 року включно на виконання цього рішення суду, тому відсутні підстави вважати, що права позивачки у зазначеній частині порушені.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення, про що вірно вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга не містить.

Відтак, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко