Справа № 160/26706/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26706/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року (суддя 1-ї інстанції Конєва С.О.) в адміністративній справі №160/26706/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №93 від 14.06.2023р., зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії №93 від 14.06.2023р. відповідача;

- зобов`язати відповідача визнати та зарахувати в трудовий стаж позивача роботу фізичною особою-підприємцем, в період з 20.07.1994р. до 06.02.2019р. в повному обсязі, для оформлення пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача визнати та зарахувати в страховий стаж позивача, як оплачений період внесення страхових внесків (єдиного внеску), і період роботи фізичною особою-підприємцем з 01.01.2004р. по 31.12.2012р.;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком з дати звернення, а саме - з 30.03.2023р.

Позовні вимоги обгрунтовані незгодою з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за відсутність стажу, оскільки відповідачем не зараховано до стажу період здійснення підприємницької діяльності з 20.07.1994 до 06.02.2019 та невизнання відповідачем наявність оплаченого періоду внесення страхових внесків (єдиного внеску), і період роботи фізичною особою-підприємцем з 01.01.2004 по 31.12.2012. Вважає, що відмова ґрунтується не на нормах законодавства та поданих документів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасокано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровська області №93 від 14.06.2023р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди провадження ним підприємницької діяльності з 01.08.1995р. по 31.12.1999р., з 01.01.2004р. по 31.12.2012р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.05.2023р. та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги скаржник покликається на те, що підприємницька діяльність зараховується до стажу за період з 1995 по 1999р. при наявності інформації на якій системі оподаткування перебував підприємець, а в даному випадку така інформація відсутні. Зараховувати період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2012 відсутні підстави, оскільки заявником до заяви на призначення пенсії не надано спеціального торгового патенту, або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків. Вважає відповідач, що судом не надано належної оцінки вказаним доводам відповідача із зазначених питань.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.40,40 Т2 -зворот).

Рішенням про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №93 від 14.06.2023р. позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу та у рішенні зазначено, що до стажу не зараховано період з 20.07.1995р. по 31.12.1999р. у зв`язку з відсутністю даних, на якій системі оподаткування знаходився підприємець, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.10-11 том 1; а.с.31 том 2).

На звернення позивача від 23.05.2023р., листом №27887-21969/О-01/8-0400/23 від 16.06.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що згідно його заяви від 09.05.2023р. та наданих документів (довідка Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №32760/6/04-36-24-04-13 від 05.05.2023р.), йому проведено донарахування до загального трудового стажу періоду роботи з 01.01.2000 по 31.12.2003 та прийнято рішення про відмову №93 від 14.06.2023р., що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.12-13).

Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково та зобов`язуючи зарахувати до стажу спірні періоди стажу, зобов`язуючи розглянути заяву про призначення пенсії повторно, дійшов висновку, що спірний період стажу є доведеним зокрема і поданими позивачем доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно пункту б статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 3-1 розділу XV Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема, ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

КМУ було прийнято постанову від 03.10.2018 №793 «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якою врегульовано питання обчислення трудового стажу фізосіб-підприємців.

Відповідно до зазначеної постанови, фізособам-підприємцям зараховуватимуться до стажу, при обчисленні пенсії, періоди ведення фізособами підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, у тому числі із застосуванням фіксованого податку: 1) з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності; 2) з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 рок за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (ЄСВ) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже вказані норми передбачають можливість зарахування до стажу до 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності за умови надання довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Інших приписів вказані норми не містять.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість зарахування спірного періоду провадження позивачем підприємницької діяльності з 01.08.1995р. по 31.12.1999р. на підставі наданих ним до пенсійного органу свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності №64811055 від 20.07.1994р., свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , Витягу з ЄДРПОУ та листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05.05.2023, оскільки податковий орган у вказаному листі зазначив про перебування позивача на обліку в податковому органі як ФОП з 20.07.1995 по 06.02.2019.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2012.

За приписами положень п. 3-1 розділу XV Закону №1058 та пункту 4 Порядку №637 зарахування періоду провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2017 до страхового стажу можливе лише за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Як свідчать встановлені обставини справи, у цей спірний період позивач подавав до податкового органу звіти суб`єкта малого підприємництва фізичної особи - платника єдиного податку, в яких зазначено платіжні документи, за якими сплачувався єдиний податок, що підтверджується копіями відповідних звітів з відмітками про їх прийняття контролюючим органом (а.с.195-225 том 1).

Сплата позивачем за спірний період 2004-2012 роки єдиного податку та єдиного соціального внеску за 2011-2012 роки підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с.61-178 том 1). Зі змісту копії листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №45589/6/04-36-24-11-13 від 26.06.2023р. вбачається, що відповідно інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 , станом на 26.06.2023р., всі зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску та єдиного податку виконані (а.с.12-13 том 2).

Доводи скаржника про те, що позивачем не було подано за спірний період спеціального торгового патенту, або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, відхиляються судом як такі, що не ґрунтуються на вищенаведених нормах законодавства. Доводи скаржника про відсутність довідки про сплату страхових внесків спростовані матеріалами справи.

Оскільки судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що Пенсійним органом до загального страхового стажу позивача зараховано не всі періоди здійснення підприємницької діяльності, та які підтверджені у ході розгляду справи, висновки суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог, є вірними.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність задовольнити позовні вимоги, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Щодо посилань позивача у відзиві на те, що йому не було направлено судом апеляційної інстанції копії апеляційної скарги, суд зазначає наступне. Апеляційна скарга подана через підсистему Електронний суд. В даному випадку застосовуються приписи чт. 44 КАС України, а саме копію скарги сторонам надсилає особа, що її подала. Суду апеляційної інстанції скаржником подані докази направлення позивачу 27.03.2024 поштою копії апеляційної скарги. Позивач не зазначив суду, що не отримував копію скарги, надіслану пенсійним органом, а також не звернувся до суду з питання для її отримання.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/26706/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник