Справа № 480/4697/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 р.Справа № 480/4697/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

представника позивача Чернишова К.О.

представника відповідача Скиданенка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 (суддя Глазько С.М.; м. Суми; повний текст рішення складено 24.10.2023) по справі № 480/4697/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБРІ-С"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАБРІ-С" (далі по тексту позивач, ТОВ "ВАБРІ-С") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області:

- від 17.04.2023 № 01 за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції, 21081100, у розмірі 1020,00 грн.;

- від 17.04.2023 № 01 за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, 21081500, у розмірі 500000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, за наслідками проведеної перевірки, протиправно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Так, відповідач безпідставно вважав порушенням реалізацію пального без наявності відповідної ліцензії, оскільки не врахував, що вказана реалізація здійснювалась з пересувних акцизних складів та за наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.

Щодо ненадання документів на запит відповідача, позивач зазначає, що запит було складено з порушенням вимог, викладених в п. 73.3. статті 73 Податкового кодексу України та п.п. 9 і 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1245 від 27.10.2010. Таким чином, ТОВ «ВАБРІ-С» звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит. Однак, ТОВ «ВАБРІ-С» частково надало витребувані документи.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 по справі № 480/4697/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБРІ-С" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.04.2023 № 01.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, Сумська область, 40030, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБРІ-С" (майдан Незалежності, буд. 3/1, каб. 106, м. Суми, Сумська область, 40000, ) судовий збір у розмірі 7500,00 грн..

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 по справі № 480/4697/23 в частині задоволення позовних вимог та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що під час проведення перевірки ГУ ДПС у Сумській області було встановлено беззаперечний факт, що ТОВ «ВАРБІ-С» здійснено відвантаження палива зі своїх власних стаціонарних складів на пересувні акцизні склади з подальшою реалізацією контрагентам позивача. Тобто, ТОВ «ВАРБІ-С» не здійснювало посередницької діяльності реалізації пального шляхом його закупівлі з оптових складів своїх контрагентів, завантажуючи при цьому саме у постачальників пального пересувні склади, а здійснювало завантаження пересувних складів з власних місць оптової торгівлі без наявності відповідної ліцензії на це.

Відтак, вказує, що відповідачем встановлено здійснення ТОВ «ВАРБІ-С» оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії на право здійснення оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, чим порушено п.1 ч.9 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, що підтверджено даними Єдиного реєстру акцизних накладних та системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а тому спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням та у відповідності до норм чинного законодавства, а підстави для їх скасування відсутні.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що, відповідно до наказу ГУ ДПС у Сумській області «Про проведення фактичної перевірки» №314-кп від 09.03.2023, призначено проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ВАБРІ-С» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Сумська обл., м. Суми, Майдан Незалежності, 3/1, каб. 106.

За результатами перевірки складено акт від 17.03.2023 №1577/18-28-09-01/42820076.

Так, у ході перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області встановлено наступне.

ТОВ «ВАБРІ-С» здійснюються, зокрема, наступні види діяльності за КВЕД: 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними товарами.

ТОВ «ВАБРІ-С» має ліцензію на право здійснення оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер №00137, термін дії: з 13.03.2020 до 13.03.2025.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, ТОВ «ВАБРІ -С» не отримувало.

Перевіркою встановлено, що у період з 21.04.2021 по 05.01.2023 ТОВ «ВАБРІ-С» зареєстровані наступні акцизні склади в СЕАРП та СЕ:

№1016684, №1016685, №1016690, №1016691, №1016697, дата реєстрації -21.04.2021, дата анулювання - 30.12.2022. У періоді з 21.04.2021 по 30.12.2022 ознака актуальності запису - «так», починаючи з 30.12.2022 ознака актуальності запису - «ні»;

№1016686, №1016687, №1016688, №1016692, №1016693, №1016694, №1016695, №1016696, №1016698, №1016699, №1016700, №1016701, дата реєстрації -21.04.2.021, дата анулювання - 05.01.2023. У періоді з 21.04.2021 по 05.01.2023 ознака актуальності запису - «так», починаючи з 05.01.2023 ознака актуальності запису - «ні»;

№1016689, дата реєстрації - 21.01.2021, ознака актуальності запису - «так».

У ході вибіркової перевірки даних Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що ТОВ «ВАБРІ-С» здійснило реєстрацію акцизних накладних на відпуск (реалізацію) пального, а саме:

29.12.2022 з акцизних складів №1016684, №1016685, №1016690, №1016691, №1016697 через пересувні акцизні склади (автомобільний транспорт) 35633АА, АЕ3615ХР, АЕ4908ХО, АЕ5604ХО на акцизні склади ТОВ "ЛІТОН ОІЛ" №1019649, №1019651, №1019655, №1019655, №1019658. Загальна кількість реалізованого пального склала 107485,88 л, в тому числі: бензини моторні (коди УКТ ЗЕД , ) - 36025,32 л, важкі дистиляти (код УКТ ЗЕД ) - 60566,03 л, скраплений газ (код УКТ ЗЕД ) - 10894,53 л;

04.01.2023 з акцизних складів №1016686, №1016687, 1016688, .№1016692, №1016693, №1016694, №1016695, №1016696, №1016698, №1016699, №1016700, №1016701 через пересувні акцизні склади (автомобільний транспорт) 35616АА, AE0556XT, AE0558XI, AE2005XO, AE3875XX, AE4942XO, AE5049XO, AE5443XM на акцизні склади ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019789, №1019790, №1019791, №1019792, №1019793, №1019794 та на акцизні склади ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ" №1019799, №3019800, №1019801, №1019802, №1019803, №1019804. Загальна кількість реалізованого пального склала 297380,49 л, в тому числі: бензини моторні (коди УКТ ЗЕЛ , ) - 174677,54 л, важкі дистиляти (код УКТ ЗЕД ) - 93036,46 л, скраплений газ (код УКТ ЗЕД ) - 29666,49 л.

У всіх випадках реєстрації акцизних накладних ТОВ «ВАБРІ-С» зазначено напрям: використання «2» - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного.

Покупці пального ТОВ "ЛІТОН ОІЛ" (44886207) та ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖРІ" (44618924) не є кінцевими споживачами пального, а є суб`єктами роздрібної торгівлі пальним, мають в наявності діючі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на кожний з перелічених в додатку №1 акцизних складів, на які здійснено придбання пального, а саме:

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019649 - ліцензія №2200011;

акцизний склад ТОВ "ЛГТОН ОІЛ" №1019651 - ліцензія №2200019;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" № 1019655 - ліцензія №2200017;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019657 - ліцензія №2200016;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019658 - ліцензія №2200012;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019789 - ліцензія №2300008;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019790 - ліцензія №2300001;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019791 - ліцензія №2300007;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019792 - ліцензія №2300003;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОМ ОІЛ" №1019793 - ліцензія №2300006;

акцизний склад ТОВ "ЛІТОН ОІЛ" №1019794 - ліцензія №2300009;

акцизний склад ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ" №1019799 - ліцензія №2300013;

акцизний склад ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ"' №1019800 ліцензія №2300016;

акцизний склад ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ" №1019801 - ліцензія №2300012;

акцизний склад ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ" №1019802 - ліцензія №2300014;

акцизний склад ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ" №1019803 - ліцензія №2300011;

акцизний склад ТОВ "МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ" №1019804 - ліцензія №2300015.

Відповідно до ст.1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95-ВР), оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до ч.9 ст.15 Закону №481/95-ВР, суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідної, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за місцезнаходженням суб`єкта, господарювання.

Враховуючи вищенаведене, на підставі даних Єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) та системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРПСЕ) встановлено здійснення ТОВ «ВАБРІ-С» оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії на право здійснення оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 17.04.2023 №01 за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції, 21081100, у розмірі 1020,00 грн.;

- від 17.04.2023 №01 за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, 21081500, у розмірі 500 000,00 грн..

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, здійснюючи оптову реалізацію пального з пересувних акцизних складів, за наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, не допустив встановленні відповідачем порушення норм Закону № 481/95-ВР.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення адміністративного позову), колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами підпунктів 20.1.4, 20.1.43 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (далі - ПК України), контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва (ч.9 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).

Як вбачається з Акту перевірки, перевіркою встановлено, що ТОВ «ВАБРІ-С» зокрема, здійснювалась оптова торгівля пальним без наявності ліцензії на оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі, чим порушено ч.1, ч. 9 ст. 15 Закону України №481/95-ВР.

У відповідності до статті 1 Закону № 481/95-ВР, оптова торгівля пальним -діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Отже, Законом № 481/95-ВР визначено, що оптова торгівля пальним має місце лише у випадку реалізації пального суб`єктам роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим суб`єктам. Іншими словами, оптова торгівля має місце у випадку, коли господарська операція має наслідком перехід права власності на пальне до іншої особи.

Таким чином, Законом № 481/95-ВР визначено, що оптова торгівля це не просто реалізація, а реалізація з передачею права власності на товар.

Разом з тим, відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Таким чином, ПК України встановлює, що реалізацією є навіть передача пального зі свого акцизного складу до свого ж акцизного складу пересувного чи власного споживання.

Отже, ПК України та Закон № 481/95-ВР розділяють поняття «оптова торгівля пальним» та «реалізація пального» і їх ототожнювати неможливо.

Будь-які дії з підакцизними товарами (в тому числі з пальним) повинні відображатись в акцизних накладних відповідно до порядку їх заповнення, що передбачено ст. 231 ПК України.

Так, відповідно до п. 231.3 ст. 231 ПК України, акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.

Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в одному примірнику у разі реалізації пального або спирту етилового:

а) з акцизного складу: для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, у тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування пального або спирту етилового; будь-яким іншим особам - не платникам податку;

б) з акцизного складу пересувного: для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого/зіпсованого/знищеного пального або спирту етилового; будь-яким іншим особам - не платникам податку.

Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового:

а) з акцизного складу до іншого акцизного складу, в тому числі через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового таким інший акцизний склад уже відомий;

б) з акцизного складу до акцизного складу пересувного;

в) з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного;

г) з акцизного складу пересувного до акцизного складу.

Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.

Розпорядник акцизного складу/розпорядник акцизного складу пересувного - отримувач пального або спирту етилового зобов`язаний зареєструвати другий примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних після реєстрації першого примірника такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний.

Якщо платник податку одночасно є особою, яка реалізує та отримує пальне або спирт етиловий, складання та реєстрація акцизних накладних у двох примірниках здійснюються у встановленому цим пунктом порядку для складання та реєстрації акцизних накладних у двох примірниках.

Відповідно до пп. 14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для, зокрема: а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом «а» пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України).

Згідно з пп. 14.1.224-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Аналізуючи викладені норми законодавства, колегія суддів вказує, що реалізація пального є складовою оптової торгівлі пальним, проте сама по собі «реалізація» самостійно не може кваліфікуватись як «торгівля». Тобто, неможливо продати самому собі товар, покупець і продавець не може бути однією особою. Наприклад, реалізація шляхом відвантаження зі свого акцизного складу на свій пересувний акцизний склад, переміщення пального для власних потреб, не може бути визначене як «торгівля».

Так, відповідно до наведених вище положень ст. 1 Закону 481/95-ВР, торгівля пальним - це передача права власності на пальне іншій особі. При цьому, якщо операція з реалізації пального здійснюється з акцизного складу до пересувного акцизного складу, має складатись акцизна накладна, яка реєструється у передбаченому ПК України порядку.

Разом з цим, реалізація особою пального зі свого акцизного складу до пересувного акцизного складу, розпорядником якого є ця особа, не є торгівлею пальним. Кому б не належав транспортний засіб, який використовується для переміщення пального і за чий рахунок він би не здійснював перевезення пального, він набуває статусу пересувного акцизного складу, розпорядником якого є платник акцизного податку та власник пального.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що для того щоб зробити висновок про те, що завантаження пального з акцизного складу, в якому воно зберігається, в пересувний акцизний склад (транспортний засіб), який потім переміщує це пальне до покупця, є оптовою торгівлею пальним, відповідач мав довести належними та допустимими доказами в акті перевірки наступні обставини: у позивача не має ліцензії на зберігання пального; позивач не має ліцензії на оптову торгівлю пальним за відсутності місць оптової торгівлі (з пересувного оптового складу); позивач при завантаженні пального з акцизного складу в пересувний акцизний склад (транспортний засіб) не оформив та не зареєстрував акцизну накладну; первинними документами (товарна накладна, акт прийому - передачі товару, акцизна накладна) підтверджується перехід права власності на пальне до покупця в момент завантаження пересувного акцизного складу (бензовозу) пальним на складі зберігання позивача.

Проте, наведені обставини в Акті перевірки не містяться, жодним доказом відповідачем не підтверджені.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що, згідно з договором купівлі-продажу №ПЛ-1/22 від 01.12.2022, ТОВ «ВАБРІ-С» на умовах DDP Інкотермс 2010 поставило ТОВ «ЛІТОН ОІЛ» пальне на загальну суму 6110760,66 грн., а, згідно з договором купівлі-продажу №ПЛ-2/23 від 01.01.2023, ТОВ «ВАБРІ-С» на умовах DDP Інкотермс 2010 поставило ТОВ «ЛІТОН ОІЛ» пальне на загальну суму 5003327,91 грн.. Датою постачання товару покупцю є дата його передачі у місці призначення (п. 4.3. Договору).

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу №ПМ-2-23 від 01.01.2023, ТОВ «ВАБРІ-С» на умовах DDP Інкотермс 2010 поставило ТОВ «МОБАЙЛ ЕНЕРДЖИ» пальне на загальну суму 10425145,27 грн.. Датою постачання товару покупцю є дата його передачі у місці призначення (п. 4.3. Договору).

Реалізація пального здійснювалась з пересувних акцизних складів, належних ТОВ «ТД «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС», які використовувались на підставі договору транспортного експедирування №18/7 від 01.02.2022, та ТОВ «Стратегія Експо», згідно з договором СЕ-0107/2 від 01.07.2021 про перевезення вантажів автомобільним транспортом.

З метою встановлення об`єктивних обставин щодо механізму реалізації пального за вказаними договорами з пересувних акцизних складів, судовим розглядом встановлено наступну хронологію реалізації пального.

Так, на виконання умов договору ТОВ «ВАБРІ-С» з Товариством-покупцем була виписана ТТН №44/1 від 03.01.2023 в цей же день, о 00 годин відбулось переміщення палива (газу скрапленого у обсязі 3143,56 літрів) з резервуарів АЗС №44 за адресою: м. Шостка, вул. Воронізька, 66 в пересувний акцизний склад - автомобіль з причепом д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що було оформлено через РРО з фіскальним номером .

У подальшому 03.01.2023 ТОВ «ВАБРІ-С» була подана заява про скасування РРО, згідно з довідкою ГУ ДІЮ у Сумській області (м. Суми), реєстрація РРО з фіскальним номером була скасована, дата - 03.01.2023, час - 11:00:26+02:00.

03.01.2023 від ТОВ «ЛІТОН ОІЛ» була подана заява про реєстрацію РРО, довідка про резервування фіскального номера направлена до ЦСО, дата - 03.01.2023, час -1 1:35:04+02:00.

04.01.2023 видана ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання ТОВ «ЛІТОН ОІЛ» на місце торгівлі - АЗС №44 за адресою: м. Шостка, вул. Воронізька, 66, з РРО, який має фіскальний номер . Надалі, 04.01.2023 відбулась поставка палива (газу скрапленого у обсязі 3143,56 літрів) з пересувного акцизного складу на АЗС №44 за адресою: м. Шостка, вул. Воронізька, 66, що оформлено через РРО з фіскальним номером .

Продаж та купівля пального супроводжувалась реєстрацією акцизних накладних на кожний окремий вид пального, зокрема, щодо вищеописаної операції - акцизна накладна №9 від 04.01.2023. До матеріалів справи додано акцизні накладні з відміткою «ЗАРЕЄСТРОВАНО В ЄРАН» (після реєстрації акцизної накладної ТОВ «Вабрі-С») та з відмітками «ЗАРЕЄСТРОВАНО В ЄРАН» та «ДОКУМЕНТ ЗАТВЕРДЖЕНО КОНТРАГЕНТОМ» (після реєстрації акцизної накладної ТОВ «Вабрі-С» та покупцем).

Реєстрація автомобільних причепів як складів пересувних здійснювалась перевізниками (ТОВ «ТД «Кременчкунафтопродуктсервіс» та ТОВ «Стратегія Експо»), що не заперечується відповідачем у даній справі.

З вищевикладених обставин судом встановлено, що позивач у спірних правовідносинах реалізовував оптом пальне з пересувного акцизного складу за наявності у нього ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.

Враховуючи наведене, а також те, що доказів факту продажу пального зі стаціонарного акцизного складу відповідачем не надано, а позивач має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі (з пересувних акцизних складів), колегія суддів вважає, що позивачем надано усі необхідні докази в підтвердження правомірності здійснених операцій, а суд не вбачає в його діях порушення вимог ПК України та Закону № 481/95-ВР.

Відтак, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог ч. 1, ч. 9 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" слід вважати недоведеним, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 17.04.2023 № 01 - таким, що підлягає скасуванню.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Водночас, докази, на які посилається відповідач, не підтверджують правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій та були спростовані в ході судового розгляду справи, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо їх скасування є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 по справі № 480/4697/23 залишити без змін в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБРІ-С" .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 22.05.2024 року