Справа № 260/1008/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/1008/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача Кривка М.В.,

представника відповідача Коршинський І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 травня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 21 травня 2024 року.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якій просить: 1) Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.12.2023 року № 2392 «Про застосування санкцій до AT «Закарпатгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання»; 2) Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.12.2023 № 338-р «Про усунення порушень AT «Закарпатгаз».

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 19.10.2023 року по 15.11.2023 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) проведена планова перевірка дотримання АТ «Закарпатгаз» вимог законодавства та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у 2022 році. За результатами перевірки Регулятором складено акт від 15 листопада 2023 року № 479. АТ «Закарпатгаз» надало свої пояснення та заперечення до зазначеного акту, в яких обґрунтувало відсутність порушень з боку товариства, які слугували підставою для притягнення товариства до відповідальності. Однак, постановою НКРЕКП № 2392 від 12.12.2023 року «Про застосування санкцій до АТ «Закарпатгаз», яка отримана товариством 25.12.2023 вх. № Сл-5067-88001-1223, накладено штраф у розмірі 964 614,00 грн. 12.12.2022 року НКРЕКП прийнято також розпорядження № 338-р «Про усунення порушень АТ «Закарпатгаз» за наслідками проведеної перевірки діяльності АТ «Закарпатгаз». Позивач вказує на те, що відповідно до буквального тлумачення, пунктом 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП 16.02.2017 року № 201 визначено, що господарська діяльність з розподілу природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу. Отже, дана норма за своїм змістом є декларативною та не конкретизує, за порушення яких конкретно вимог наведених нормативно-правових актів до суб`єкта господарювання застосовується міра юридичної відповідальності. При цьому, на відміну від суб`єкта господарювання, відповідач, як суб`єкт владних повноважень в розумінні ч.2 ст.19 Конституції України позбавлений можливості вчиняти дії на власний розсуд не може зазначати про порушення позивачем п. 2.1 Ліцензійних умов, адже даним пунктом конкретний перелік вимог не визначено. В іншому випадку, застосування до позивача будь-якої суми штрафу можливо за порушення будь-якої норми, будь-якого нормативно-правового акту у сфері нафтогазового комплексу, адже перелік нормативних актів у п.2.1 Ліцензійних умов не є вичерпним. Водночас, Закон України «Про ринок природного газу», серед іншого, виокремлює таке порушення, як порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон № 222-VIII) надано визначення ліцензійних умов, як нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії. При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону № 222-VIII, вимоги ліцензійних умов до суб`єкта господарювання мають бути обумовлені особливостями провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а згідно частини десятої цієї ж статті чітко вказується на те, що до ліцензійних умов не можуть бути включені вимоги: 1) щодо додержання законодавства України у відповідній сфері або окремих законів у цілому; 2) законодавства, обов`язкові до виконання всіма суб`єктами господарювання. Тобто, ліцензійні умови це специфічні вимоги в тій чи іншій сфері господарювання та в даному випадку конкретно зазначені в п. 2.2 Ліцензійних умов. Згідно з пунктом 2.1 Ліцензійних умов, господарська діяльність з розподілу природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу. Отже, зазначена норма є загальною, передбачає загальний, тобто не виключний перелік законодавчих актів, якими Оператори ГРМ керуються у своїй діяльності. Пункт 2.1 Ліцензійних умов не містить вичерпного переліку вимог до провадження господарської діяльності, за порушення яких Законом України «Про ринок природного газу» передбачена відповідальність Оператора ГРМ. Чинне законодавство, зокрема, положення Закону України «Про ринок природного газу», встановлюють відповідальність суб`єктів ринку природного газу за порушення саме певних організаційних вимог у провадженні господарської діяльності. Вичерпний перелік цих вимог встановлено у пункті 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року № 201 (далі - Ліцензійні умови), де визначено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися організаційних вимог. Позивач вважає, що перевіркою не встановлено запровадження АТ «Закарпатгаз» таких організаційних заходів, прийняття таких внутрішніх нормативно-правових актів чи регламентів, які б не відповідали чи суперечили положенням та вимогам Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, чи відсутності таких, які регламентують виконання визначених законом, вищенаведених основних функцій Оператора ГРМ. Відповідно до пп. 14 п. 2.2 Ліцензійних умов, Оператор ГРМ зобов`язаний дотримуватися вимог чинного Кодексу газорозподільних систем, а також виконувати умови укладених із споживачами договорів розподілу природного газу відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП. Тобто, у випадку недотримання АТ «Закарпатгаз» положень Кодексу ГРМ, НКРЕКП повинно притягати Оператора ГРМ до відповідальності за порушення зазначеного пп. 14. Проте, в оскаржуваній постанові про порушення даного підпункту Ліцензійних умов взагалі нічого не вказано. Відповідно до оскаржуваної постанови у частині додержання вимог Кодексу ГРМ, АТ «Закарпатгаз» притягнуто до відповідальності (накладено штраф) за порушення лише деяких його положень. Як зазначено вище, закон встановлює відповідальність саме за порушення Ліцензійних умов, які мають вичерпний перелік вимог до господарської діяльності у цілому (п.2.2 Ліцензійних умов), а не окремих положень Кодексу ГРМ, допущених відносно окремих споживачів з тих чи інших причин. Вищевказане підтверджується, що НКРЕКП не вимагає усунення такого порушення Ліцензійних умов, яке передбачене пп. 14 п. 2.2 в оскаржуваній постанові. Таким чином, навіть у разі наявності певних порушень законодавства на ринку природного газу чи вимог Кодексу ГРМ, вказане не свідчить та не є порушенням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу (які вичерпано визначені в п. 2.2), адже ліцензійні умови є специфічними вимогами в тій чи іншій сфері господарювання (у даному випадку розподілу природного газу), які обумовлюють сам процес здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу та надання послуг з розподілу природного газу, як побутовим, так і не побутовим споживачам. Отже, позивач вважає, що прийняті відповідачем постанова та розпорядження є протиправними, а відтак підлягають скасуванню.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що постанова НКРЕКП № 2392 та розпорядження № 338-р від 12.12.2023 року прийняті в межах компетенції та у спосіб, визначений законодавством України з дотриманням балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, а також основних принципів діяльності Регулятора законності, справедливості та недопущення дискримінації. Відповідач вважає безпідставними та такими, які не узгоджуються із фактичними обставинами справи доводи та аргументи позивача, які викладені у позовні заяві. Вказує на те, що враховуючи сукупність чинників, а саме серйозності та кількості порушень, які Регулятором виявлені під час планової перевірки позивача та обтяжуючих обставин, у межах дискреційних повноважень Регулятором було прийнято рішення про накладення штрафу на позивача в розмірі 964 614,00 грн. Регулятор вважає обґрунтованим рішення про накладення постановою № 2392 на позивача штрафу у розмірі 964 614 грн., суму якого було скориговано. Відповідач вказує на те, що Регулятор наділений повноваженнями, як на застосування за результатами проведених перевірок санкцій, у тому числі штрафних, виключний перелік яких визначений статтею 22 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», так і на прийняття рішень про усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірок, які за своєю суттю є заходами державного регулювання. Також відповідач зазначає, що пояснення та зауваження АТ «Закарпатгаз» були враховані НКРЕКП при проведенні перевірки, а тому твердження позивача стосовно неврахування заперечень до акту перевірки є безпідставними та надуманими. Проведеною перевіркою було встановлено, що ліцензіатом АТ «Закарпатгаз» не забезпечено функціонування електронних сервісів надання послуги з приєднання, що свідчить про порушення вимог законодавства та пункту 2.1. Ліцензійних умов. Наголошує, що з метою уникнення відповідальності, суб`єкт господарювання не має намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, оскільки посилання ліцензіата на введений на території України військовий стан, не спростовують факту вчинення ним відповідного порушення. При цьому, посилання позивача на акт обстеження системи газопостачання (фізичні особи) від 25.07.2018 року № 5450 у споживача ОСОБА_1 , як на обставину, що виключає в нього встановлені перевіркою порушення пункту 6 глави 4 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, є необґрунтованими, оскільки зазначений акт був наданий ліцензіатом безпосередньо до суду, водночас, ні під час проведення перевірки, ні на етапі надання пояснень до акту перевірки, позивач на нього не посилався та належним чином засвідчену його копію відповідачу не направляв. Акт про порушення від 04.02.2022 № ZK 08740 щодо споживача ОСОБА_1 засвідчений лише підписом одного представника Оператора ГРМ з відміткою про відмову споживача від його підпису, в якому зазначено про проведення відеофіксації. Регулятор наголосив, що включення суб`єкта ринку природного газу до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу не свідчить про автоматичне припинення зобов`язань за раніше укладеними договорами, зокрема і в частині розрахунків за надані послуги, а отже не виключає встановлені Регулятором порушення. Відповідач вказав також на те, що Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») є нормативно-правовим актом, що становить правову основу ринку природного газу, відтак його порушення може вважатися порушенням ліцензійних вимог, відповідальність за яке передбачене статтею 59 Закону України «Про ринок природного газу». Таким чином, відповідач вважає, що постанова № 2392 прийнята правомірно та обґрунтовано, в межах повноважень Регулятора, а тому в силу вимог статті 2 КАС України, підстави для задоволення позову відсутні.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що відповідач жодним чином не спростував доводи позовної заяви, заперечення відповідача носять формальний характер та зводяться до переоцінки доказів.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що НКРЕКП не визнає відповідь на відзив повністю, вважає викладені в ній підстави такими, що не спростовують позицію Регулятора зазначену у відзиві, та з огляду на вимоги ст. 2 КАС України, підстави для прийняття рішення про задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проведено планову виїзну перевірку діяльності Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» у період з 19.10.2023 року по 15.11.2023 року, під час якої перевірялася діяльність з виконання вимог законодавства та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу за 2022 рік.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15 листопада 2023 року № 479, відповідно до якого виявлено ряд порушень норм законодавства на ринку природного газу.

Під час проведення перевірки діяльності АТ «Закарпатгаз», позивачем надавалися письмові пояснення та заперечення, у яких позивач вказав на дотримання ліцензіатом АТ «Закарпатгаз» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та вимог законодавства на ринку природного газу.

На підставі акту перевірки від 15 листопада 2022 року № 479, відповідачем прийнято постанову від 12.12.2023 року № 2392 «Про застосування санкцій до АТ «Закарпатгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання», якою на позивача накладено штраф у розмірі 964 614,00 грн.

Згідно вказаної постанови встановлено, що АТ «Закарпатгаз» порушило вимоги законодавства та главу 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, а саме:

- пункту 2.1 у частині здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме:

- пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у частині забезпечення встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких газ використовується: для підігріву води та приготування їжі до 01 січня 2016 року; тільки для приготування їжі до 01 січня 2023 року;

- пункту 1 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі Кодекс ГТС), та пункту 4.1 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2497 (далі Типовий договір), у частині вчасного збалансування свого портфоліо балансування;

- пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС у частині надання постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформації щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»;

- Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ), а саме:

- пункту 15 глави 2 розділу V у частині забезпечення Оператором ГРМ функціонування електронних сервісів надання послуги з приєднання, які мають забезпечити взаємодію та документообіг між замовником та оператором газорозподільної системи у процесі приєднання, інформування замовника про стан надання послуги з приєднання та забезпечення відображення інформації про поточний стан виконання відповідних організаційних та технічних заходів, які здійснюються для надання послуги з приєднання замовнику, із зазначенням очікуваних та граничних строків їх виконання;

- пункту 6 глави 4 розділу Х у частині складання акта приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію (або акта про пломбування лічильника, якщо він оформлюється окремо);

- пункту 4 глави 5 розділу ХІ згідно з яким, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою;

- пункту 8 глави 5 розділу ХІ у частині визначення в акті про порушення місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; дати та орієнтовного часу проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення та контактного телефону особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії);

- пункту 4.4 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501 (далі Типовий договір постачання), у частині зобов`язання щодо оплати рахунка, наданого постачальником «останньої надії» відповідно до пункту 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу;

- пункту 2.2, а саме:

- підпункту 5 у частині повідомлення НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії (крім документів до заяви щодо встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу), у строк не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін, крім інформації щодо кількості підключених споживачів, кількості об`єктів газорозподільної системи ліцензіата, кількості персоналу ліцензіата та його матеріально-технічної бази, яка надається протягом 30 днів після закінчення календарного року;

- підпункту 6 у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та подання її до НКРЕКП у встановленому порядку;

- підпункту 16 у частині використання коштів, отриманих за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачених структурою тарифу (річної планованої тарифної виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням;

- підпункту 19 у частині надання на письмову вимогу постачальника в десятиденний термін договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/ обмеженням газопостачання його споживачам, підключеним до газорозподільної системи ліцензіата;

- підпункту 21 у частині виконання плану розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, зокрема Плану розвитку газорозподільної системи на 2022 2031 роки газорозподільного підприємства АТ «ЗАКАРПАТГАЗ», затвердженого постановою НКРЕКП від 22 грудня 2021 року № 2788 (далі План розвитку на 2022 2031 роки);

- підпункту 27 у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу;

- підпункту 29 у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП;

- підпункту 30 у частині надання документів, інформації та звітності, що містять достовірні дані, необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (але не менш як протягом 10 робочих днів, крім запитів під час здійснення заходів державного нагляду (контролю));

- підпункту 31 у частині виконання рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством;

- пункту 2.5, а саме:

- підпункту 6 у частині укладання актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін з суміжними суб`єктами ринку природного газу, у тому числі із споживачами;

- підпункту 8 у частині забезпечення періодичної повірки (у тому числі демонтажу, транспортування, монтажу та ремонту) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, за власний рахунок незалежно від того, чи є ліцензіат власником лічильника.

Також даною постановою, прийнято рішення застерегти АТ «Закарпатгаз» щодо недопущення надалі порушень пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме:

- підпункту 5 у частині повідомлення НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії (крім документів до заяви щодо встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу), у строк не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін, крім інформації щодо кількості підключених споживачів, кількості об`єктів газорозподільної системи ліцензіата, кількості персоналу ліцензіата та його матеріально-технічної бази, яка надається протягом 30 днів після закінчення календарного року;

- підпункту 6 у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та подання її до НКРЕКП у встановленому порядку;

- підпункту 16 у частині використання коштів, отриманих за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачених структурою тарифу (річної планованої тарифної виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням;

- підпункту 19 у частині надання на письмову вимогу постачальника в десятиденний термін договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання його споживачам, підключеним до газорозподільної системи ліцензіата;

- підпункту 21 у частині виконання плану розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, зокрема Плану розвитку на 2022 2031 роки;

- підпункту 27 у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу;

- підпункту 29 у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП;

- підпункту 30 у частині надання документів, інформації та звітності, що містять достовірні дані, необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (але не менш як протягом 10 робочих днів, крім запитів під час здійснення заходів державного нагляду (контролю));

- підпункту 31 у частині виконання рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством.

На підставі постанови про накладення штрафу від 12.12.2023 року № 2392, відповідачем прийнято розпорядження від 12.12.2023 року № 338-р «Про усунення порушень АТ «Закарпатгаз», яким позивача зобов`язано усунути порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, а саме вищевказані порушення, на підставі яких застосовано штраф.

Позивач вважаючи вищевказані постанову та розпорядження протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Щодо ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначені Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі Закон № 1540-VIII) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом державного контролю та застосування заходів впливу (пункт 4 частини 2 статті 3 Закону № 1540-VIII).

Статтею 14 Закону № 1540-VIII встановлено, що основною формою роботи Регулятора як колегіального органу є засідання. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті. Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.

Регулятор на своїх засіданнях, зокрема, розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків.

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою. Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 1, 11, 12 частини 1 статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.

Статтею 19 Закону № 1540-VIII встановлено, що регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора. Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату або територіальних органів Регулятора.

Із змісту оскаржуваної постанови НКРЕКП від 12.12.2023 року № 2392 вбачається, що на підставі акта перевірки на позивача накладено штраф у розмірі 964 614,00 грн. за порушення вимог законодавства та пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов щодо здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про правомірність застосування до позивача штрафу у розмірі 964 614,00 грн. за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виходячи з наступного.

Пунктом 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП 16.02.2017 р. № 201 визначено, що господарська діяльність з розподілу природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (КВЕД 35.22).

Статтею 17 Закону України «Про природні монополії» (далі Закон № 1682-III) передбачено, що національні комісії регулювання діяльності суб`єктів природних монополій накладають штрафи на суб`єктів природних монополій (яким у даному випадку є позивач) за порушення в розмірах, визначених, зокрема, Законом «При ринок природного газу» № 329-VIII у випадках: невиконання або несвоєчасне виконання рішень органів, які регулюють діяльність суб`єктів природних монополій, та порушення умов та правил здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках (ліцензійних умов) у розмірі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, частина 2 статті 59 Закону України «Про ринок природного газу», який є спеціальним законом по відношенню до сторін у даному спорі, містить перелік правопорушень на ринку природного газу, серед яких: 1) порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності; 2) несанкціонований відбір природного газу; 3) використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками; 4) неподання або несвоєчасне надання звітності, передбаченої цим Законом, а також подання недостовірної інформації у такій звітності; 4-1) порушення обов`язку з відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу, та порушення обов`язку з перерахування на рахунки із спеціальним режимом використання коштів за розподіл природного газу, зарахованих на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відповідно до частини третьої статті 40 цього Закону; 5) використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку; 6) необґрунтована відмова в доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища або установки LNG або у приєднанні до газотранспортної або газорозподільної системи; 7) несанкціоноване втручання в роботу газової інфраструктури; 8) самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання; 9) відмова у доступі уповноважених працівників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи, постачальника до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу, якщо обов`язок надання такого доступу встановлюється законодавством; 10) невиконання законних постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень на ринку природного газу, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів; 11) неподання або несвоєчасне подання оператору газотранспортної системи, оператору газорозподільної системи, оператору газосховища, оператору установки LNG та суб`єктам владних повноважень на ринку природного газу інформації, передбаченої законодавством, або надання завідомо неправдивої інформації; 12) створення перешкод у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів постачання природного газу та вжиття заходів до повного або часткового припинення постачання природного газу споживачам; 13) порушення технічних регламентів, норм, правил; 14) необґрунтована відмова у складенні та підписанні актів приймання-передачі природного газу; 15) невиконання вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо встановлення вузлів обліку природного газу та/або припинення розподілу природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку.

Тобто, Закон України «Про ринок природного газу», серед іншого, абсолютно виокремлює таке порушення, як порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

Закон України «Про ринок природного газу» у статті 1 визначає поняття розподілу природного газу як господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Суд зазначає, що у пункті 4 статті 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон № 222-VIII) надано визначення «ліцензійні умови», як нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

При цьому, відповідно до частини 9 статті 9 Закону № 222-VIII, вимоги ліцензійних умов до суб`єкта господарювання мають бути обумовлені особливостями провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а згідно частини десятої цієї ж статті чітко вказується на те, що до ліцензійних умов не можуть бути включені вимоги: 1) щодо додержання законодавства України у відповідній сфері або окремих законів у цілому; 2) законодавства, обов`язкові до виконання всіма суб`єктами господарювання.

Тобто, ліцензійні умови це специфічні вимоги в тій чи іншій сфері господарювання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 11.03.2021 року у справі № 640/20494/19.

При цьому, як вбачається з пункту 2.1. Ліцензійних умов, господарська діяльність з розподілу природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу.

Отже, зазначена норма є загальною, передбачає загальний, тобто не виключний перелік законодавчих актів, якими Оператори ГРМ керуються у своїй діяльності.

Пункт 2.1 Ліцензійних умов не містить вичерпного переліку вимог до провадження господарської діяльності, за порушення якого Законом України «Про ринок природного газу» передбачена відповідальність Оператора ГРМ.

Чинне законодавство, зокрема, положення Закону України «Про ринок природного газу», встановлюють відповідальність суб`єктів ринку природного газу за порушення саме певних «організаційних вимог у провадженні господарської діяльності».

Вичерпний перелік цих вимог встановлено у пункті 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 р. № 201 (далі Ліцензійні умови), де визначено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог:

1) провадити ліцензовану діяльність лише за допомогою засобів та місць провадження діяльності ліцензіата, зазначених у документах, що додаються до заяви про отримання ліцензії (з урахуванням змін до документів, поданих ліцензіатом до НКРЕКП);

2) мати в наявності затверджену організаційну структуру суб`єкта господарювання відповідно до переліку робіт та затверджені положення про відповідні структурні підрозділи та посадові інструкції працівників згідно з розподілом обов`язків, повноважень та відповідальності осіб штатного розпису;

3) мати в організаційній структурі суб`єкта господарювання підрозділи та/або спеціалістів, які забезпечують виконання адміністративно-керівних, виробничо-технічних, планово-договірних, виробничих, юридичних функцій та функцій з контролю якості, промислової безпеки та охорони праці, ведення та збереження національних стандартів, будівельних норм та нормативно-правових актів у сфері нафтогазового комплексу та виконавчої документації;

4) зберігати протягом дії ліцензії документи, копії яких подавалися до НКРЕКП відповідно до вимог законодавства України;

5) повідомляти НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії (крім документів до заяви щодо встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу), у строк не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін, крім інформації щодо кількості підключених споживачів, кількості об`єктів газорозподільної системи ліцензіата, кількості персоналу ліцензіата та його матеріально-технічної бази, яка надається протягом 30 днів після закінчення календарного року.

У разі зміни переліку документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії, ліцензіат повинен:

- при доповнені переліку новими документами подати до НКРЕКП документи, якими доповнено перелік, протягом строку, встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено відповідні зміни;

- при зміні форми відомостей, що додаються до заяви про отримання ліцензії і складаються здобувачем ліцензії, подати до НКРЕКП відомості, форму яких змінено, за новою формою протягом строку, встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено відповідні зміни;

- складати звітність, затверджену НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та подавати її до НКРЕКП у встановленому порядку;

- подавати НКРЕКП копії фінансової звітності у встановленому законодавством порядку.

Річна фінансова звітність ліцензіата, яка відповідно до законодавства підлягає обов`язковій перевірці аудитором, вимоги до якого встановлені Законом України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність», має бути розміщена на веб-сайті ліцензіата у порядку, встановленому Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- у разі планового або позапланового припинення (у зв`язку з неможливістю використання матеріально-технічної бази) провадження ліцензованої діяльності загалом або за певним місцем провадження ліцензованої діяльності ліцензіат зобов`язаний повідомити сторону, з якою укладено договір щодо розподілу природного газу, у встановлений договором строк про дату і причини припинення ліцензованої діяльності із визначенням приблизної дати відновлення її провадження;

- забезпечити (за відсутності передбачених законодавством підстав для відмови в проведенні перевірки) допуск членів комісії з перевірки до її здійснення та забезпечити присутність керівника ліцензіата, його заступника або іншої уповноваженої особи під час проведення НКРЕКП перевірки дотримання ліцензіатом вимог цих Ліцензійних умов та нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку природного газу;

- з урахуванням статті 39 Закону України «Про ринок природного газу» у разі здійснення одночасно декількох видів господарської діяльності на ринку природного газу, що підлягають ліцензуванню, вести окремий облік за кожним видом діяльності та затверджувати правила розподілу активів і зобов`язань, доходів та витрат між різними видами господарської діяльності;

- забезпечити функціонування кол-центру для обслуговування споживачів, який оснащено єдиним багатоканальним номером телефону для стаціонарних та мобільних телефонів та єдиною електронною скринькою для прийому електронних повідомлень до кол-центру;

- забезпечити функціонування та підтримувати на належному рівні персональний вебсайт у мережі Інтернет;

- забезпечити належну організацію та функціонування особистого кабінету споживача в мережі Інтернет;

- дотримуватися вимог чинного Кодексу газорозподільних систем, а також виконувати умови укладених із споживачами договорів розподілу природного газу відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП;

- надавати послуги розподілу природного газу за тарифами, що встановлені НКРЕКП;

- використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планованої тарифної виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням та з дотриманням принципів здійснення закупівель відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі»;

- створити на підприємстві комісії з експертизи засобів вимірювальної техніки та з розгляду актів про порушення та забезпечити їх роботу в порядку та відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем;

- організувати та забезпечити вільний доступ до свого структурного підрозділу, що здійснює реєстрацію вхідної кореспонденції, з можливістю отримання вхідного номера на момент подання вхідної кореспонденції. Реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції має здійснюватися ліцензіатом в окремому журналі;

- на письмову вимогу постачальника надати йому в десятиденний термін договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання його споживачам, підключеним до газорозподільної системи ліцензіата;

- мати у власності чи користуванні будівлі та/або приміщення, в яких організовано прийом та обслуговування споживачів;

- розробляти та щороку до 31 липня подавати на затвердження до НКРЕКП та виконувати план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років;

- розробити і запровадити програму відповідності згідно із статтею 39 Закону України «Про ринок природного газу»;

- сплачувати щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внески на регулювання, що визначаються НКРЕКП;

- щорічно подавати до НКРЕКП звіт про виконання програми відповідності;

- забезпечувати конфіденційність інформації, одержаної під час здійснення ліцензованої діяльності, а також розміщувати на своєму вебсайті у недискримінаційний спосіб інформацію, яка стимулюватиме розвиток ринку природного газу;

- мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП;

- здійснювати розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу;

- у строки, передбачені Порядком ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим постановою НКРЕКП від 03 березня 2020 року № 548, звернутися із письмовою заявою до НКРЕКП щодо проведення перевірки додержання ним ліцензійних умов та законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо: ліцензіат має намір передати цілісний майновий комплекс іншому суб`єкту господарювання (якщо статутними документами не передбачено, що до суб`єкта господарювання, якому передається цілісний майновий комплекс, переходять усі права і обов`язки попереднього ліцензіата); ліцензіат, що здійснює господарську діяльність на цілісному майновому комплексі, має намір анулювати ліцензію;

- дотримуватись мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП;

- надавати НКРЕКП документи, інформацію та звітність, що містять достовірні дані, необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (але не менш як протягом 10 робочих днів, крім запитів під час здійснення заходів державного нагляду (контролю));

- виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством;

- забезпечити необхідні умови доступності для людей з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будівель та приміщень, у яких здійснюється прийом та обслуговування споживачів та/або отримуються звернення або скарги від споживачів, відповідно до державних будівельних норм, правил і стандартів;

- вносити відомості про споживачів природного газу, приєднаних до мереж ліцензіата, до інформаційної бази даних споживання природного газу у випадках та обсязі, встановлених Положенням про інформаційну базу даних споживання природного газу, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Відповідно до ч. 1 статті 38 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Частиною 2 статті 38 Закону, передбачено, що з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний:

1) розробляти, щороку до 31 липня подавати на затвердження Регулятору, розміщувати на своєму веб-сайті та виконувати план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років;

2) вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи;

3) розробити і впроваджувати програму відповідності згідно із статтею 39 цього Закону;

4) вживати заходів для підвищення раціонального використання енергоресурсів та охорони довкілля під час здійснення своєї господарської діяльності;

5) надавати інформацію, обов`язковість надання якої встановлена законодавством;

6) забезпечувати конфіденційність інформації, одержаної під час здійснення господарської діяльності, а також розміщувати на своєму веб-сайті у недискримінаційний спосіб інформацію, яка стимулюватиме розвиток ринку природного газу;

7) вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Основні функції Оператора ГРМ визначені частиною 3 глави 2 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, а саме:

1) забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів;

2) забезпечення оперативно-диспетчерського управління ГРМ та планово-профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах ГРМ з урахуванням вимог охорони праці та техніки безпеки;

3) забезпечення максимальної економічності, оптимальних режимів та надійності роботи ГРМ, розробка оптимальних технологічних режимів роботи ГРМ для безперебійного та безаварійного газопостачання споживачів;

4) забезпечення організації та реєстрації взаємовідносин (адміністрування) суб`єктів ринку природного газу, які підключені до/через ГРМ та співпрацюють з ним, при забезпеченні розподілу (передачі) природного газу ГРМ;

5) виконання договірних зобов`язань при розподілі (споживанні, передачі) природного газу ГРМ;

6) своєчасне інформування суб`єктів ринку природного газу про відхилення технологічних режимів роботи ГРМ, що можуть вплинути на режим газоспоживання (обмеження обсягів тощо), та вжиття заходів щодо їх ліквідації;

7) забезпечення контролю якості фізико-хімічних характеристик та показників природного газу, який передається до/з ГРМ;

8) забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ;

9) забезпечення приєднання об`єктів замовників до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, за їх зверненням та за умови дотримання вимог цього Кодексу;

10) забезпечення балансування між об`ємами і обсягами передачі природного газу до ГРМ (від ГТС, ГДП, ВБГ, інших ГРМ) та об`ємами і обсягами передачі природного газу з ГРМ (споживачам, для транзиту в інші ГРМ);

11) формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу по об`єктах суб`єктів ринку природного газу, які знаходяться на ліцензованій території Оператора ГРМ та/або які замовили розподіл природного газу ГРМ у відповідному періоді;

12) співпраця з операторами суміжних систем з метою надійного та ефективного функціонування ГРМ;

13) дослідження потреб споживачів (замовників), у тому числі різних галузей економіки, в природному газі для здійснення підготовки планів розвитку та розбудови ГРМ.

Таким чином, суд констатує, що навіть у разі наявності певних порушень законодавства на ринку природного газу чи вимог Кодексу ГРМ, вказане не свідчить та не є порушенням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, адже ліцензійні умови є специфічними вимогами в тій чи іншій сфері господарювання (у даному випадку розподілу природного газу), які обумовлюють сам процес здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу та надання послуг з розподілу природного газу, як побутовим, так і не побутовим споживачам.

Щодо посилання відповідача на висновки, викладені у постанові Верховного суду від 02 листопада 2022 року у справі № 260/2484/21, то суд вважає, що такі не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки: у даній справі інший предмет спору, який виник зовсім з інших правовідносин, а саме на ринку постачання природного газу, який є зовсім іншим ринком природного газу; штраф застосовано Регулятором у вищенаведеній судовій справі саме на постачальника природного газу - ТОВ «Закарпатгаз Збут», тобто суб`єктний склад учасників спору у справі № 260/2484/21 є відмінним ніж у даній справі; у даній справі мова йде про правовідносини у сфері розподілу природного газу, діяльність ринку якого регулюється нормами та правилами Кодексу газорозподільних системи та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, а не Кодексом газотранспортної системи (Кодексом ГТС) та Типовим договором транспортування природного газу; у вказаній постанові Верховного Суду, колегія суддів, зіславшись на правову позицію у справі № 640/20494/19 дійшла висновку, що вимоги до провадження ліцензіатом господарської діяльності з постачання природного газу згідно з пунктом 2.1 глави 2 Ліцензійних умов стосуються не всіх без винятку «інших нормативних актів та нормативних документів», а лише тих, які безпосередньо стосуються господарської діяльності з постачання природного газу, а не розподілу природного газу.

З огляду не вищевикладене, суд вважає, що перевіркою не встановлено запровадження АТ «Закарпатгаз» таких організаційних заходів, прийняття таких внутрішніх нормативно-правових актів чи регламентів, які б не відповідали чи суперечили положенням та вимогам Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, чи відсутності таких, які регламентують виконання визначених законом, вищенаведених основних функцій Оператора ГРМ, адже норма п. 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу є загальною нормою, яка передбачає загальний, тобто не виключний перелік законодавчих актів, якими Оператори ГРМ керуються у своїй діяльності.

Щодо заборгованості АТ «Закарпатгаз» перед оператором газотранспортної системи та постачальником «останньої надії».

Заборгованість АТ «Закарпатгаз» перед ТОВ «Оператор ГТС України» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» виникла у зв`язку із перевищенням фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифом на розподіл природного газу, встановленим НКРЕКП.

За змістом статті 1 Закону України від 14 липня 2021 року №1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон № 1639-IX) заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону включає, зокрема:

- заборгованість постачальників природного газу, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01 січня 2020 року, не сплачена станом на розрахункову дату;

- заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату;

- заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01 січня 2020 року, яка виникла з 1 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року включно.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1639-IX для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Так, сторони у даній справі не заперечують те, що АТ «Закарпатгаз» включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Оскільки, зазначена в акті перевірки заборгованість виникла не з вини АТ «Закарпатгаз», а також у зв`язку із тим, що вона підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1639-IX, суд вважає, що оскаржувана постанова НКРЕКП від 12.12.2023 року № 2392, в частині зазначення порушення АТ «Закарпатгаз» підпункту 27 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов та пп. 16 п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, є протиправною.

Щодо акту про порушення стосовно споживача ОСОБА_1 та відеофіксації порушення, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою.

Доводи відповідача про те, що акт складено з порушенням вимог Кодексу ГРМ, суд вважає безпідставними, оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, судом встановлено факт відмови представника споживача від підписання акту про порушення № ZK 08740 від 04.02.2022 року.

Здійснення перевірки вузла обліку природного газу у присутності лише одного представника Оператора ГРМ, та, як наслідок відсутність підпису у акті про порушення більше одного представника Оператора ГРМ, як підтвердження відмови споживача від підписання акта про порушення, хоча і не відповідає положенням абзацу 2 пункту 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, не є безмовною підставою для скасування акту про порушення стосовно ОСОБА_1 та здійснених на його підставі нарахувань, оскільки факт порушення несанкціоноване втручання у роботу лічильника газу підтверджено іншими фактичними даними (самим актом про порушення, відеозаписом, яким зафіксовано відмову споживача від його підписання за відсутності жодних зауважень з його боку).

При цьому, наявність судового спору між АТ «Закарпатгаз» та ОСОБА_1 про стягнення вартості необліокованого об`єму природного газу у справі № 303/5822/22, провадження по якій перебуває в Закарпатському апеляційному суді, не впливає на обов`язок суду оцінити докази, які наявні у даній справі, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Також, суд наголошує, що твердження відповідача про не надання акту обстеження системи газопостачання (фізичні особи) від 25.07.2018 року № 5450 по споживачу ОСОБА_1 не нівелює чинність даного акту та не дає суду підстави вважати його неналежним доказом, оскільки відповідно до вказаного акту підтверджено, що останній раз обстеження у споживача ОСОБА_1 проводилося у 2018 році.

Крім цього, суд зауважує, що для кваліфікації порушення на ринку природного газу має значення сам факт допуску представника АТ "Закарпатгаз" до газових котлів та виявлення вказаного правопорушення, і як наслідок, фіксація виявленого правопорушення Оператором ГРМ.

Формальні вимоги не можуть ставитися в залежність від виявленого правопорушення, зокрема, стосовно вчинення споживачем дій, які стали підставою для його виявлення шляхом допуску до газових котлів.

Щодо скасування акту про порушення, як вимоги, встановленої у розпорядженні про усунення порушень, суд зазначає наступне.

Зокрема, у оскаржуваному розпорядженні, НКРЕКП зобов`язало АТ «Закарпатгаз», в тому числі скасувати акт про порушення № ZK 08740 від 04.02.2022 року та донарахування, здійснені на підставі цього акта щодо споживача ОСОБА_1 , про що повідомити НКРЕКП та Сектор НКРЕКП у Закарпатській області з наданням належним чином завірених копій підтвердних документів.

Вимоги НРЕКП щодо скасування актів про порушення та складених за результатами їх розгляду актів-розрахунків донарахованих (необлікованих) обсягів природного газу не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є неправомірними, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

АТ «Закарпатгаз» у своїй діяльності керується положеннями Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.215 р. № 2494.

Регулятор у Кодексі передбачив виключні випадки/підстави для складання акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та його вартості, при задоволенні комісією з розгляду актів про порушення акту про порушення (абзац 2 пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу).

При цьому, виключно комісії з розгляду акту про порушення Регулятором надано право щодо розгляду акту про порушення, у т. ч. визначення його правомірності та прийняття відповідного рішення пункт 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу.

Визначаючи повноваження цієї комісії Регулятор встановив, що комісія є колегіальним органом, відтак, її рішення приймається колегіально (пункт 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу).

В Операторів ГРМ, акти про порушення відносно усіх споживачів розглядаються комісією з розгляду актів про порушення, із дотриманням процедур, передбачених пунктами 8-11 глави 5 розділу ХІ Кодексу.

А тому, будь-які вимоги чи рекомендації НКРЕКП до Оператора ГРМ щодо дій, виконання яких перебуває у компетенції колегіального органу комісії з розгляду актів про порушення, - не відповідають вищенаведеним положенням Кодексу ГРМ, та виходять за межі визначених законодавчими актами повноважень Регулятора.

Таким чином, суд вважає, що адресована до позивача вимога щодо скасування акту про порушення стосовно ОСОБА_1 , так само здійснених на його підставі донарахувань, що зазначена в оскарженому розпорядженні, не ґрунтується на положеннях Кодексу ГРМ, та виходить за межі повноважень відповідача.

Крім того, за своєю правовою природою акт про порушення є документ установленої Регулятором форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача.

Тобто, в акті здійснюється виключно фіксація виявленого порушення, наявність чи відсутність якого не залежить ні від волі того, хто цей акт склав, ні від Регулятора чи інших владних суб`єктів.

Сам акт не впливає на права та інтереси сторін, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, та відповідно не є актом індивідуальної дії, а тому не може бути оскарженим чи скасованим. З цих же підстав, не є таким документом і акт-розрахунок донарахованих через порушення обсягів природного газу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 12.12.2023 року № 2392 «Про застосування санкцій до АТ «Закарпатгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання» є протиправною, через відсутність порушень вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та вимог законодавства на ринку природного газу у діях ліцензіата, а тому вона підлягає скасуванню.

Оскільки судом визнано протиправною та скасовано постанову від 12.12.2023 року № 2392, то вимога про визнання протиправним та скасування розпорядження від 12.12.2023 року № 338-р «Про усунення порушень AT «Закарпатгаз», є похідною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 17 497,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (м. Київ, вул. Смоленська, 19, ) про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.12.2023 року № 2392 «Про застосування санкцій до AT «Закарпатгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.12.2023 року № 338-р «Про усунення порушень AT «Закарпатгаз».

4. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (м. Київ, вул. Смоленська, 19, ) судові витрати у розмірі 17 497,21 грн. (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень двадцять одна копійка).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька