Справа № 280/482/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Справа № 280/482/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не нарахуванні та невиплаті позивачу за період служби 2023 року індексації грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період служби 2023 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що при звільненні з військової служби йому надано було грошовий атестат від 31.12.2023 року за №4547, яким вказано, що індексація грошового забезпечення здійснено в сумі нуль гривень 00 копійок. ОСОБА_1 вважає, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Натомість, відповідачем протиправно не було здійснено нарахування і сплату індексації позивачу в період проходження ним служби у 2023 році. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 17.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

12.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Крім того, згідно даних Держкомстату, індекс споживчих цін за жовтень становив 2023 року - 100,8 відсотків, за листопад 2023 року - 100,5 відсотків, а за грудень 2023 року - 100,7 відсотків (період служби ОСОБА_1 у ВЧ НОМЕР_1 - з 18.10.2023 по 16.12.2023). Таким чином, перевищення індексу споживчих цін в періоді жовтень-грудень 2023 року на понад 103 відсотки не відбулось. В зв`язку з чим вважає, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період служби 2023 року у ВЧ НОМЕР_1 . Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.05.2023 засобами системи «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення щодо контактних даних з ВЧ НОМЕР_2 .

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 24.02.2022 ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.12.2023 за №222-РС старшого солдата ОСОБА_1 кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону (ВЧ НОМЕР_1 ), звільнено з військової служби у запас за під. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2023 за №286, з 16.12.2023 позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Відповідно до грошового атестату від 31.12.2023 за №4547, за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (жовтень-грудень 2023 року), позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Вважаючи таку бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Проте, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», зокрема, зупинено дію Закону №1282-ХІІ.

Тобто у 2023 році було зупинено обов`язок індексації доходів населення, а саме:

заробітної плати;

пенсії;

стипендії;

грошового забезпечення;

суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

В зв`язку з чим, пунктом п`ятим Окремого розпорядження Міністра оборони України від 01.02.2023 року №2683/3 призупинено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям.

Таким чином, позивачу правомірно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення у 2023 році.

Крім того, статтею 4 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно із п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно даних Держкомстату, індекс споживчих цін за жовтень становив 2023 року - 100,8 відсотків, за листопад 2023 року - 100,5 відсотків, за грудень 2023 року - 100,7 відсотків (період служби ОСОБА_1 у ВЧ НОМЕР_1 - з 18.10.2023 по 16.12.2023). Таким чином, перевищення індексу споживчих цін в періоді жовтень-грудень 2023 року на понад 103 відсотки не відбулось.

Таким чином, суд висновує, що позивачу правомірно не нараховувалась індексація грошового забезпечення за період його служби у ВЧ НОМЕР_1 у 2023 році.

Щодо інших посилань позивача, викладених у позові, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про його розподіл судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «22» травня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль