Справа № 466/12903/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 466/12903/23 пров. № А/857/6230/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представник позивача не з`явився

представник відповідача Шпакова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року у справі № 466/12903/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання протиправними дії інспектора, -

суддя в 1-й інстанції Зубачик Н.Б.

час ухвалення рішення не зазначено.

місце ухвалення рішення м. Львів

дата складання повного тексту рішення не зазначено

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Гавриленко Надія Андріївна (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (далі також відповідач) та просив:

- визнати протиправними дії інспектора з паркування Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо тимчасового затримання автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , та доставки його на штрафний майданчик;

- стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 1500,00 грн., які були сплачені за послуги евакуатора.

В обґрунтування позивних вимог покликається на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, як особу, яка керувала транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення, а саме здійснення стоянки 12 вересня 2023 року о 14:32 год. на вул. Кривоноса, 6, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. Позивач зазначив, того ж дня, його транспортний засіб було тимчасово затримано інспектором з паркування та доставлено на спеціальний майданчик, що за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6. Позивач та його представник стверджують, що стоянка транспортного засобу не ускладнювала рух інших автомобілів, не створювала перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів протилежного у відповідача немає.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 27 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , та доставки його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що транспортним засобом марки BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно з Єдиними державним реєстром транспортних засобів зареєстровано за ОСОБА_1 , було здійснено зупинку 12.09.2023 о 14:32 год. на перехресті пл. Старий Ринок/вул. Ужгородська, чим було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, що підтверджується відповідними фотокопіями.

Зазначає що відповідно до п. 15.9 «ґ» ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Вказує, що здійснення зупинки в недозволеному місці, а саме- на перехресті, суттєво перешкоджає дорожньому руху шляхом звуження проїзної частини дороги, а відтак зменшення її пропускної здатності, створення умов для примусової зміни смуги руху водіями інших транспортних засобів, обмеження оглядовості при здійсненні ними маневрування, унеможливлення здійснення маневру повороту довгомірними транспортними засобами. Звертає увагу, що згідно з доказами, що містяться з матеріалах справи, автомобіль позивача був розташований на перехресті пл. Старий Ринок/вул. Ужгородська.

З цих та інших наведених у апеляційній скарзі підстав, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, яка керувала транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення, а саме здійснення стоянки на перехресті пл. Старий Ринок/вул. Ужгородська, 12 вересня 2023 року о 14:32 год.

Окрім того, 12 вересня 2023 року о 14 год. 40 хв., транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , було тимчасово затримано інспектором з паркування та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6, про що свідчить копія Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 52/624 від 12.09.2023. Як зазначено у вищезгаданому Акті, доставку ТЗ на спеціальний майданчик здійснював водій ЛКП «Львівелектротранс» (а.с.32).

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, вважаючи дії інспектора з паркування Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо тимчасового затримання автомобіля протиправними позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог частково, та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Згідно ч. 1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 265-4 КУпАП, тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом його доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

З огляду на вказані норми закону, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, дає право інспектору з паркування вчинити заходи з тимчасового затримання транспортного засобу.

Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначає, що таке право має бути реалізовано відповідно до Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 14.11.2018 № 990.

За приписами названого Порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку інспектор з паркування викликає евакуатор.

Після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих.

Один примірник акта надається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення.

Другий примірник акта зберігається в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи слідує, що 12 вересня 2023 року о 14 год. 40 хв., транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , було тимчасово затримано інспектором з паркування та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6, про що свідчить копія Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 52/624 від 12.09.2023. Як зазначено у вищезгаданому Акті, доставку ТЗ на спеціальний майданчик здійснював водій ЛКП «Львівелектротранс».

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до пояснень позивача, викладених у позовній заяві він просив не здійснювати евакуацію транспортного засобу, оскільки від був присутній на місці події та зазначав про можливість негайно усунути порушення самостійно.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, підстав для тимчасового затримання транспортного засобу немає, оскільки тимчасове затримання транспортного засобу застосовується у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що тимчасове затримання транспортного засобу не може вважатися законним, якщо: інспектором з паркування не складено відповідний акт або складений акт не відповідає вимогам Порядку №990, зокрема: не підписаний інспектором з паркування, особою, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та двома понятими; у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення можливо усунути на місці в максимально короткий строк.

Враховуючи сукупність встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку, що інспектор з паркування перевищив надані законом повноваження, здійснивши тимчасове затримання транспортного засобу марки BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , без дотримання законодавчо встановленого порядку.

Щодо позовної вимоги про стягнення відшкодування послуг евакуатора, які були сплачені на підставі квитанції від 12.09.2023 року у розмірі 1500,00 грн колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у суду відсутні підстави для задоволення цієї позовної вимоги, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджувати оплату.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дії інспектора з паркування Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо тимчасового затримання автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , та доставки його на штрафний майданчик.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року у справі № 466/12903/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 21.05.24