Справа № 520/35224/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Котеньов О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. Справа № 520/35224/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, по справі № 520/35224/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-ХІІ від 21.10.1993;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-ХІІ від 21.10.1993;

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, апелянт зазначав, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем дотримано процедуру особистого повідомлення та подання (направлення) документів, що підтверджують право на відстрочку від призову від призову на військову службу під час мобілізації.

Звертав увагу, що на підтвердження перебування на військовому обліку позивач до апеляційної скарги додає довідку видану 27.08.1998 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 4/36, засвідчена гербовою печаткою та підписом полковника ІНФОРМАЦІЯ_5 , в п.12 якої зазначено, що довідка видана замість військового квитка у зв`язку з відсутністю бланків.

Зазначав, що не міг надати її до суду першої інстанції як доказ, оскільки вважав її втраченою. Вважав, що не може бути підставою для неналежного розгляду відповідачем його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не прийняття будь-якого рішення той факт, що вказана довідка не була замінена на військовий квиток.

На підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 11.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Також до відповідача звернулась представник позивача адвокат Денисенко О.В. з адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію щодо результатів розгляду ІНФОРМАЦІЯ_6 заяви ОСОБА_1 про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (у порядку ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Позивач, посилаючись на неотримання відповіді на заяву від ІНФОРМАЦІЯ_7 та вважаючи бездіяльність щодо нерозгляду його заяви протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII(далі - Закон №3543-XII).

Згідно з ч.3 ст.22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

При цьому, ст.23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-ХІІ від 21.10.1993 (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_8 з відповідною заявою) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Згідно з пунктом 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом;.

Пунктом 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого: розподіляють призовників під час їх приписки до призовних дільниць і призову на строкову військову службу за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; організовують та проводять професійно-психологічний відбір громадян під час приписки до призовної дільниці, призову на військову службу, службу у військовому резерві, відбору кандидатів на військову службу за контрактом; беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Як встановлено судовим розглядом, у заяві позивач зазначав, що він 11.03.1980 року народився у місті Харків, де і проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . Батьками Позивача є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач проживає з батьками в сусідніх квартирах ( АДРЕСА_2 . Мати позивача, ОСОБА_2 , є інвалідом II групи. Інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 709003 від 22.06.2023. Батько позивача, ОСОБА_3 , є непрацездатною особою (пенсіонером), що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України 02.03.2017. Позивач є єдиною дитиною у родині та батьки фактично перебувають на його утриманні. Інших працездатних осіб, що зобов`язані відповідно до закону та мають можливість утримувати батьків позивача (мати з інвалідністю II групи (безстроково) та непрацездатного батька-пенсіонера) немає.

Позивачем до заяви додані документи: копії паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів платників податку позивача та його батьків ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), копія свідоцтва про шлюб батьків позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копія свідоцтва про народження позивача, копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 709003 від 22.06.2023 матері позивача ОСОБА_2 , копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 батька позивача ОСОБА_3 , довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї батьків позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї ОСОБА_1 ).

Вказана заява та додатки до неї подавалися позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами поштового зв`язку, про що свідчить опис вкладення (а.с.39).

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22.

Так, пунктом 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого: беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

При цьому відповідно до частини одинадцятої статті 38 Закону № 2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Тобто, з метою ведення районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки спеціального обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів, які мають право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду на останніх покладено обов`язок із своєчасного повідомлення органу, в якому вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Отже, право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватися правил військового обліку, зокрема щодо своєчасного повідомлення органу про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22.

Крім того, відповідно до п.п. 8 п.1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з п.33 ч.1 ст.7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації належать з-поміж іншого до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Так, з наведеного вище випливає, що про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти органи, в яких вони перебувають на військовому обліку.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем на заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації листом від 14.09.2023 вих.№ 1968/4/4 надано відповідь щодо необхідності вчинення заявником певних дій для всебічного та об`єктивного розгляду питання по суті та роз`яснено про необхідність особистого звернення із заявою. Відповідь направлена за вказаною позивачем адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується журналом вихідної кореспонденції.

На адвокатський запит від 03.10.2023 № 03/10/23 адвоката Денисенко О.В. ІНФОРМАЦІЯ_11 20.04.2023 вих.№2247/4/4 надано відповідь, яка направлена за вказаною у запиті адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується журналом вихідної кореспонденції.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України Про звернення громадян органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 15 зазначеного закону відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного розгляду заяви, правомірно прийняв рішення, яким повідомив позивача про необхідність вчинення певних дій, у цьому контексті порушення права позивача не допущено.

За такого правового регулювання судом не встановлено порушення чинного законодавства України в діях відповідача, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Аргументи, на які посилався позивач в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки їх наявність не спростовує дотримання відповідачем процедури розгляду заяви позивача.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє обгрунтоване підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно дост. 316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/35224/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло