Справа № 320/38549/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТЕЛІК" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТЕЛІК" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2023 засобами поштового зв`язку ТОВ "ЕТЕЛІК" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (зареєстровано судом першої інстанції 0823.10.2023), в якому просило суд:

визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.01.2022 № про застосування 500 000 грн штрафних санкцій;

визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.01.2022 № 000340707 про застосування 1 020 грн санкцій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 позовну заяву залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом надання доказів, які підтверджують звернення до суду з цією позовною заявою в межах строку, встановленого кодексом адміністративного судочинства України, або надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом із доказами на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Також, суд першої інстанції вказав, що у позовній заяві позивач не зазначив наявність/відсутність офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, у зв`язку з чим позивачу варто уточнити такі відомості.

Суд першої інстанції встановив, що позивач не надав до суду усіх доказів, що обґрунтовують обставини, зазначені у позовній заяві, зокрема оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Отже, у порядку усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати суду належним чином засвідчені копії належної якості всіх документів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги із наданням таких копій для усіх сторін у справі з копіями для відповідача.

Суд першої інстанції вказав, що із змісту позовної заяви вбачається, що в ній заявлено вимоги майнового характеру. Сума судового збору за звернення позивача з вимогами майнового характеру становить 7 515,30 грн (1,5% х 501 020 грн). Позивач надав до суду докази сплати судового збору на суму 2 684 грн. Таким чином, вказаний недолік позивач має усунути шляхом подання до суду документа про доплату судового збору на суму 4 831,30 грн.

14.11.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків (зареєстрована в суді першої інстанції 15.01.2023).

У даній заяві представниця позивача вказала, що 20.04.2023 ТОВ «ЕТЕЛІК» отримало Акт фактичної перевірки від 02.11.2021 № 001348. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення ТОВ «ЕТЕЛІК» не отримало від податкового органу, відтак надати до суду першої інстанції такі не має можливості. Та про винесення відповідачем таких, позивач дізнався в червні 2023 року після отримання податкової вимоги № 0-1036, в якій вказано підстави її винесення. Також, позивач зазначив що оскаржив таку вимогу в досудовому порядку та за наслідком її розгляду дізнався про існування оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень-рішень. Таким чином, позивач вважає, що дізнався про порушення своїх прав в серпні 2023 року. Відтак, звернення до суду першої інстанції відбулось у межах 6тимісячного строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

В порядку усунення недоліків позовної заяви, позивач зазначив електронну адресу.

Щодо доплати судового збору за подання позовної заяви, позивач вказав, що його позов містить вимоги немайнового характеру.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 позовну заяву повернуто позивачу з підстав того, що недоліки позовної заяви не усунуто.

Суд першої інстанції виходив з того, що встановив, що позивач міг / повинен був знати зміст акта перевірки з грудня 2021 року, а тому повинен був передбачити настання негативних наслідків - прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами фактичної перевірки. Заходів щодо своєчасного ознайомлення з податковими повідомленням-рішенням та оскарженням таких у разі незгоди позивач не здійснив, з огляду на що суми грошових зобов`язань за податковими повідомленням-рішенням стали узгодженими та, як наслідок, прийнято податкову вимогу, яку позивач оскаржив в адміністративному порядку. Отже, позивачем пропущено строк звернення до суду, а поважних причин такого пропуску не зазначено.

Також, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень є вимогами майнового характеру, позаяк такими рішеннями фактично змінюється майновий стан позивача. Таким чином, твердження позивача про не заявлення вимог майнового характеру не знайшли свого підтвердження. У порядку усунення недоліків позивач мав доплатити судовий збір на суму 4 831,30 грн, як було зазначено в ухвалі суду від 02.11.2023, однак вимоги ухвали в цій частині також не виконано.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляцій скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач вказує, що матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли в січні 2022 року з Головного Управління Державної Податкової Служби у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності директора ОСОБА_1 розглянуті Києво-Святошинським районним судом Київської області, за результатами ухвалено Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/17740/21 від 16.05.2022.

В той же час, ТОВ «Етелік», в особі керівника ОСОБА_1 , вважав що його притягнення до відповідальності можливо лише в межах розгляду справи в Києво-Святошинському районному суді Київської області.

Крім того, жодних інших документів починаючи з 27.10.2021 ТОВ «Етелік» не отримувало.

На думку позивача, суд першої інстанції помилково та безпідставно дійшов висновку, що позивач міг / повинен був знати зміст акта перевірки з грудня 2021 року, а тому повинен був передбачити настання негативних наслідків - прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами фактичної перевірки. Заходів щодо своєчасного ознайомлення з податковими повідомленням-рішенням та оскарженням таких у разі незгоди позивач не здійснив, з огляду на що суми грошових зобов`язань за податковими повідомленням-рішенням стали узгодженими та, як наслідок, прийнято податкову вимогу, яку позивач оскаржив в адміністративному порядку. Оскільки, суд першої інстанції фактично покладає обов`язок на позивача дізнаватися про майбутні рішення податкових органів, при цьому не зазначаючи, яким чином позивач мав діяти починаючи з 27.10.2021.

Позивач вважає, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 369/17740/21 від 16.05.2022 не було процесуальних підстав для майбутньої обізнаності щодо прийнятих без участі позивача податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2022 про застосування 500 000 грн санкцій та податкового повідомлення - рішення № 000340707 від 06.01.2022 про застосування 1 020 грн.

Позивач наголошує, що в адміністративному позові оскаржує прийняті без участі позивача податкове повідомлення - рішення № від 06.01.2022 про застосування 500 000 грн санкцій та податкове повідомлення - рішення № 000340707 від 06.01.2022, які позивач не отримав належним чином. Та звертає увагу, що не оскаржує Акт (Довідка) фактичної перевірки № 001348 від 02.11.2021, про яке як зазначає суд першої інстанції був обізнаний позивач, а тому зобов`язаний знати про всі інші рішення контролюючого органу.

Позивач вважає, що сам по собі Акт (Довідка) фактичної перевірки № 001348 від 02.11.2021 не є підставою для суду першої інстанції вважати, що позивач повинен був знати про ймовірно прийнятті рішення податковими органами. Оскільки з самого змісту Акту (Довідка) фактичної перевірки не вбачається застосування штрафних санкцій у розмірі 500 000 грн, адже справа була направлена до суду про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ "ЕТЕЛІК" за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вказує, що ТОВ "ЕТЕЛІК" не був байдужим за результатами виданого Акту (Довідка) фактичної перевірки № 001348 від 02.11.2021, оскільки уклав Договір про надання правової допомоги з адвокатом Нікушиною Валерією Сергіївною, яка представляла інтереси по справі про адміністративне правопорушення № 369/17740/21 у Києво-Святошинському районному суді Київської області. Перше судове засідання відбулось у січні 2022 року, рішення ухвалено у травні 2022 року. На момент ухвалення Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/17740/21 від 16.05.2022 були відсутні відомості щодо прийнятих податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2022 про застосування 500 000 грн санкцій та податкового повідомлення - рішення № 000340707 від 06.01.2022 про застосування 1 020 грн.

Окрім того, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією зі сторони РФ та позивач, як юридична особа, була змушена припинити тимчасово здійснювати свою господарську діяльність. Також, починаючи з 24.02.2022 відповідач, як державний контролюючий орган влади тимчасово припинив здійснювати свою діяльність в межах визначеної компетенції.

На думку позивача, поновляючи строк на звернення з даним адміністративним позовом, суд першої інстанції має враховувати обставини, зумовлені введенням воєнного стану на території України, які мають певні наслідки для всіх учасників судового процесу.

Так, представниця позивача зазначаючи в Заяві про поновлення строків звернення до суду першої інстанції зазначила, що лише 20.04.2023 (зі спливом річного строку) позивач отримав лише Акт (Довідка) фактичної перевірки № 001348, що підтверджується супровідним листом відповідача та копією конверта з відбитком дати прийняття до відправлення. Тобто, відповідач направив первісний документ за фактом перевірки лише в квітні 2023 року.

Позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення він не отримав належним чином засобами поштового зв`язку, відтак не має змоги надати копії оскаржуваних податкових повідомлень. Натомість, про прийнятті податкові повідомлення - рішення позивач дізнався після того, як отримав у червні 2023 року податкову вимогу № 0-1036 з тексту якої вбачалось, шо податкова вимога прийнята на підставі податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2022 про застосування 500 000 грн санкцій та податкового повідомлення - рішення № 000340707 від 06.01.2022 про застосування 1 020 грн.

Позивач погоджується, що право особи на звернення до суду не є необмеженим. Втім, позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин.

Щодо доплати судового збору за подання позовної заяви, позивач вказує, що дані позовні вимоги стосується скасування рішень - тобто вимог немайнового характеру. Дані вимоги не стосується стягнення грошових коштів на користь позивача тощо.

На думку позивача, суд першої інстанції передчасно та безпідставно дійшов висновку, що скасування податкових повідомлень-рішень є вимогами майнового характеру позаяк такими рішеннями фактично змінюється майновий стан позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Керуючись ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 1 ст. 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Щодо питання сплати судового збору за подання даного позову, колегія суддів виходить з наступного.

Як не заперечується сторонами у справі, оскаржувані податкові повідомлення-рішення накладають на позивача штраф у розмірі 500 000 грн та 1 200 грн.

Під час розгляду даного питання колегія суддів вважає за необхідне послатись на правові висновки Верховного Суду у справі № 826/4741/17 від 30.09.2018 де встановлено, що «відповідно до сталої судової практики, звернення до суду з вимогами про скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими, а оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, які спонукають до вчинення певних дій, не пов`язаних зі сплатою коштів, є немайновими.

Аналогічні підходи застосовано Верховним Судом і в подальшому, зокрема у постановах від 26.02.2020 у справі № 826/5165/16, від 09.01.2023 у справі № 520/5885/19.

Відтак, колегія суддів вважає, що залишаючи без руху даний позов з підстав несплати в повному обсязі (за дві вимоги майнового характеру) судового збору діяв у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір». Натомість, позивач, не усунувши даний недолік позовної заяви (не доплативши судовий збір за подання даного позову) - не усунув відповідний її недолік, що є підставою для повернення позовної заяви на виконання п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Щодо строку звернення з позовною заявою до суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі № 815/91/18.

Так, початок шестимісячного строку звернення до суду вказаною вище нормою визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Отже, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

В той же час, суд першої інстанції зробив висновок про пропуск строку звернення з даним позовом, оскільки позивач був обізнаний про винесення відповідачем Акту перевірки в 2021 році. Однак, як вбачає колегія суддів, питання отримання позивачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень судом першої інстанції не було досліджено. Хоча, як слушно зауважує позивач, у даній справі він оскаржує саме податкові повідомлення-рішення від 06.01.2022 № та № 000340707, а не Акт № 001348 від 02.11.2021.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивача з підстав не усунення вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 щодо обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки обставини отримання чи не отримання оскаржуваних рішень не були досліджені судом першої інстанції.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для зміни судового рішення в мотивувальній частині. В іншій частині оспорюване судове рішення слід залишити без змін.

В той же час, колегія суддів звертає увагу позивача, що повернення позовної заяви не позбавляє права позивача на повторну її подачу до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, а судове рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині. В іншій частині залишити оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТЕЛІК" задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року змінити в мотивувальній частині, з урахуванням висновків Шостого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан