Справа № 520/19827/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. Справа № 520/19827/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Богодухівської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, повний текст складено 12.02.24 у справі № 520/19827/23

за позовом ОСОБА_1

до Богодухівської міської ради Харківської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Богодухівської міської ради Харківської області (далі також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023 за № 6338-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки;

- зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області надати дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023 за № 6338-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Зобов`язано Богодухівську міську раду Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Богодухівської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що приймаючи спірне рішення № 6338-VIII від 23.05.2023 «Про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 » Богодухівська міська рада Харківської області діяла відповідно до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України, оскільки інших альтернативних дій Богодухівська міська рада не вправі була вчиняти, і такі дії відповідача узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 300/3771/22 (адміністративне провадження № К/990/16617/23).

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011 у справі №2-115-2011 за позивачем визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,83 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з виділенням її із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В адміністративному позові позивач зазначив, що при розгляді справи, Шарівська селищна рада Богодухівського району Харківської області надала до суду довідку № 968 від 21.12.2009, відповідно до якої на її території невикористаний резервний земельний фонд становить 57 га, які розташовані за межами населеного пункту.

В березні 2023 року позивач звернувся до відповідача - Богодухівської міської ради Харківської області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011 (справа № 2-115-2011). До заяви позивач додав копію рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011 та копію свого паспорта громадянина України.

Рішенням XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023 за № 6338-VIII позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель резервного фонду з подальшою безоплатною передачею її у приватну власність, площею 4,83 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богодухівської міської ради (колишня Шарівська селищна рада), Богодухівського району Харківської області, у зв`язку з невідповідністю поданої заяви (згідно з вимогами ст.79-1 ч.5 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає: визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, частина 5 цієї ж статті передбачає: формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок), і у зв`язку з тим, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, а отже надання дозволу буде суперечити вимогам п.п.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Із зазначеним рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023 за № 6338-VIII позивач не згоден, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023 за № 6338-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, а тому дійшов висновку про скасування вказаного рішення відповідача.

Разом з тим, з огляду на те, що суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством, суд першої інстанції зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 за №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

За приписами ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації та зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 за № 280/97-ВР (надалі-Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як установлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало посилання на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", а саме на пп.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України, а також невідповідність поданої заяви вимогам ч.5 ст.79-1 ЗК України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На дату ухвалення оскаржуваного рішення сільської ради, так і станом на час розгляду цієї справи в суді в Україні, діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Тобто вказане правило стосується виключно порядку безоплатної передачі земель державної та комунальної власності (в тому числі надання дозволів на розроблення проектів землеустрою), в той час як прямої заборони на надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі у приватну власність земель, що не належать до земель державної або комунальної власності, чинне законодавство не містить.

З огляду на матеріали справи, судом установлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011 у справі №2-115-2011 за позивачем визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,83 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з виділенням її із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Отже, звернення до відповідача обумовлено не метою отримання земельної ділянки із фонду державної або комунальної власності, а здійснено з метою реєстрації та оформлення права власності на земельну ділянку, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заборони, передбачені підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, стосуються процедури безоплатної передачі земельних ділянок з комунальної та державної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Наразі Закон не містить будь-яких заборон чи особливостей виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) в період дії воєнного стану. Відповідно до норм чинного законодавства підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про протиправність рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023 за № 6338-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та, як наслідок, про скасування вказаного рішення відповідача, є обґрунтованим і законним.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Pedersen and Baadsgaard v. Denmark» (заява № 49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25.01.2011 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослідив всі аргументи сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі не є релевантними до обставин цієї справи, так як сформовані у спірних правовідносинах щодо отримання фізичною особою дозволу на розробку технічної документації із землеустрою за відсутності судового рішення, прийнятого на користь такої особи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції та приписи статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Богодухівської міської ради Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/19827/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк