Справа № 461/736/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/736/24 пров. № А/857/5914/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: Онацько В.В.

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року у справі № 461/736/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя в 1-й інстанції Зубачик Н.Б.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів

дата складання повного тексту рішення не зазначено

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Онацько Володимир Вячеславович (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (далі також Галицька РА ЛМР, відповідач) та просила скасувати постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 525 від 07.12.2023.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що постановою Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 525 від 07.12.2023 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.181-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Позивач зазначила, що вона не скоювала інкриміноване їй правопорушення, а адміністративний матеріал не відповідає вимогам закону. Позивач стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт чи обставини надання нею послуг інтимного характеру, а саме немає доказів отримання нею грошових коштів за інтимні послуги, не вилучено самі грошові кошти, не долучено до матеріалів справи можливі аудіо, відеозаписи, фотозйомку правопорушення, на яких зафіксовано сам факт надання таких послуг, які ставляться їй у провину. Позивач вважає, що постанова Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №525 від 07.12.2023 винесена з грубим порушенням чинного законодавства, є незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №525 від 07.12.2023.

Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Також вказує про те, що оскаржувана постанова винесена адміністративною комісією Галицькою РА ЛМР у межах своїх повноважень, з дотриманням приписів КУпАП, на підставі досліджених доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, а тому є правомірною. Зазначає, що згідно частини другої статті 6 КупАП органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Вказує, що справи про адміністративні правопорушення відповідно до пункту 1 частини першої статті 213 КУпАП розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад. Частиною 1 статті 181-1 КУпАП встановлена відповідальність за зайняття проституцією, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у випадку вчинення адміністративного порушення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, -тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначає, що до матеріалів справи долучено належні та допустимі докази, що підстверджують наявність події адміністративного правопорушення.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі жодним чином не спростовує факти і доводи, що покладені в основу об`єктивного судового рішення першої інстанції. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт надання ОСОБА_1 інтимних послуг, а саме немає доказів отримання грошових коштів за інтимні послуги, не вилучено самі грошові кошти, не долучено до матеріалів справи можливі аудіо, відеозаписи, на яких було зафіксовано факт вчинення інкримінованого правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що постановою Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (далі також адміністративна комісія) №525 від 07.12.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.181-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн (а.с.9-12).

Згідно даної постанови, 28.10.2023 УМП ГУ НП у Львівській області щодо ОСОБА_1 складено протокол серії ГП №507124, яка 28.10.2023 о 18:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , надавала платні сексуальні послуги за грошову винагороду в розмірі 3000 грн. за годину таких послуг. Копію протоколу отримано особисто, що підтверджується підписом (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради постанови № 525 комісією було досліджено такі матеріали справи: рапорт від 28.10.2023; протокол серії ГП №507124 від 28.10.2023; повістка №3 від 07.11.2023; клопотання про відкладення слухання (вх.№2-21739-31-31 від 16.11.2023); заперечення №2-22230-31-31 від 23.11.2023; повістка №14 від 24.11.2023; лист УМП ГУНП у Львівській обл. від 29.11.2023 із додатками; копія скарги адвоката Онацько В.В.; підтвердження про повідомлення адвоката про розгляд справи; клопотання про закриття провадження у справі від 07.12.2023 (вх.№2-23371-31-31) (а.с.27-70).

Задовольняючи позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП та не правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Статтею 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 181-1 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 181-1 КУпАП встановлена відповідальність за заняття проституцією, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що визначення поняття «заняття проституцією» у законодавстві України відсутнє. Однак, виходячи із аналізу норм закону, якими врегульовувалось заняття проституцією, як злочин, зокрема, у старій редакції Кримінального кодексу України ( ст.303 ), проституцію можна розуміти як надання особою інтимних послуг іншій особі за певну винагороду в грошовій, майновій чи будь-якій іншій формі.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

28.10.2023 УМП ГУНП у Львівській області складено протокол серії ГП №507124 щодо ОСОБА_1 , яка 28.10.2023 о 18:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 надавала платні сексуальні послуги за грошову винагороду в розмір 3000 грн. за годину таких послуг. Копію протоколу отримано позивачкою особисто, що підтверджується підписом. Від пояснень позивачка відмовилась на підставі ст.63 Конституції України.

На адресу місця проживання позивача АДРЕСА_2 скеровано повістку №3 від 07.11.2023 рекомендованою кориспонденцією 07.11.2023 трек-номер 442 на засідання, яке признчено на 16.11.2023 (отримано особисто 10.11.2023).

16.11.2023 на засідання комісії з`явився ОСОБА_2 , яким подано клопотання про відкладення слухання та озайомлення з матеріалами справи. Рішенням комісії прийнято відкласти розгляд справи та надати справу на ознайомлення.

Адіміністративною комісією вручено повістку №8 від 16.11.2023 на засідання комісії, яке призначено на 23.11.2023.

23.11.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилась, також не з`явився адвокат Онацько В.В., подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення (№2-22230-31-31 від 23.11.2023); в яких вказує на недоліки у складанні протоколу, на недопустимість доказів, а також просить відкласти розгляд протоколу на іншу дату та запросити для допиту поліцейського УМП ГУНП капітана Ореста Ріпака. Рішенням комісії було вирішено відкласти розгляд протоколу, запросити представника УМП ГУНП у Львівській області для надання пояснень, повідомити про наступну дату засідання.

Адміністративною комісією скеровано повістку №14 від 24.11.2023 рекомендованою кореспонденцією 24.11.2023 трек-номер 988 на засідання, яке призначено на 30.11.2023 також повідомлено адвоката про дату розгляду протоколу шляхом повідомлення на «Vіbеr» за ном. тел..

30.11.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилась, з`явився адвокат Онацько В.В..також на засіданні був присутній представник УМП ГУНП у Львівській обл. Білас М. На засіданні комісії представником УМП ГУНП у Львівській обл. долучено до матеріалів справи додаткові докази.

На засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Онацько В.В. із зазначеними доказами ознайомився, повідомив комісію, що ним подано скаргу у Залізничний районний суд м. Львова на незаконні дії працівників поліції, подав усне клопотання про відкладення для можливості подання пояснень щодо долучених доказів.

Рішенням комісії було прийнято відкласти розгляд протоколу, повідомити про наступну дату засідання, зокрема на 07.12.2023.

07.12.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилась, також не з`явився адвокат Онацько В.В. однак подав клопотання про закриття провадження у справі № 2-23371-31-31 від 07.12.2023.

Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було досліджено такі матеріали справи: рапорт від 28.10.2023; протокол серії ГП №507124 від 28.10.2023; повістка №3 від 07.11.2023; клопотання про відкладення слухання (вх.№2-21739-31-31 від 16.11.2023); заперечення №2-22230-31-31 від 23.11.2023; повістка №14 від 24.11.2023; лист УМП ГУНП у Львівській обл. від 29.11.2023 із додатками; копія скарги адвоката Онацько В.В.; підтвердження про повідомлення адвоката про розгляд справи; клопотання про закриття провадження у справі від 07.12.2023 (вх.№2-23371-31-31).

Дослідивши усі матеріали справи, адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийняла рішення притягнути до адміністративної відповідальності позивача занадання інтимних послуг за грошову винагороду в розмірі 3000,00 грн за годину таких послуг, у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що ст. 256 КУпАП закріплено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що фіксація правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій уповноважених осіб з перевірки наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.

Незважаючи на те, що такий протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, однак, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу, що для розгляду адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради при прийнятті постанови про притягнення до адміністративної відповідальності було надано рапорт від 28.10.2023; протокол серії ГП № 507124 від 28.10.2023; лист УМП ГУНП у Львівській області від 29.11.2023 із додатками (рапорт від 29.11.2023; фотосвітлина особи, щодо якої складено протокол; фотокопія електронних документів із порталу ДІЯ; фото мобільного телефону із зазначенням номера мобільного телефону; витяги із сайту оголошень).

Як зазначалось вище, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо наданих доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , зокрема, фотосвітлин позивача, фотокопій електронних документів із порталу ДІЯ, фото мобільного телефону із зазначенням номера мобільного телефону, скріншотів із невідомого сайту, на якому розміщено фото інтимного змісту із зазначенням номерів телефонів, колегія суддів зазначає, що походження таких доказів та їх зміст невідомі, а отже, вони не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.181-1 КУпАП відсутні докази надання позивачем інтимних послуг за плату, зокрема, не вилучено самі грошові кошти, речові докази, не додано аудіо-, відеозаписи, фотосвітлини, які фіксують факт вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органом, який уповноважений розглядати справи про притягнення до адміністративної відповідальності, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності належним чином не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявний склад адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 , чи винна ОСОБА_1 в його вчиненні, та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.

Так, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування постанови Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №525 від 07.12.2023 та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2024 року у справі № 461/736/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 21.05.24