Справа № 300/3669/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/3669/23 пров. № А/857/128/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року (головуючий суддя Микитин Н.М., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/3669/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду по суті заяви від 09.06.2023 щодо виплати недоотриманої допомоги на поховання ОСОБА_2 , повідомлення про розмір заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2019 по 01.05.2023 та про виплату пенсії ОСОБА_2 , яка залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю, з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 300/4080/22; зобов`язати повторно розглянути заяву від 09.06.2023 № ВЕБ-09001-Ф-С-23-126645 про виплату недоотриманої допомоги на поховання ОСОБА_2 , повідомлення про розмір заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2019 по 01.05.2023 та про виплату пенсії ОСОБА_2 , яка залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю, з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 300/4080/22.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаними рішеннями суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі №300/4080/21 не підлягає виконанню у зв`язку із смертю пенсіонера. Вважає, що оскільки на час звернення позивача із заявою про виплату допомоги на поховання в розмірі тримісячної пенсії розмір пенсії на виконання рішення суду від 16.11.2022 у справі № 300/4080/22 ОСОБА_2 не перераховано, то позивачу здійснено виплату допомоги на поховання в розмірі 62790 грн. (20930,00 грн. х 3 місяці).

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі №300/4080/22 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" №1892 від 24.11.2021 протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" №1892 від 24.11.2021 у розмірі 75% грошового забезпечення без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суд від 26.04.2023 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року у справі №300/4080/22 залишено без змін.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 у справі №300/4080/22 набрало законної сили 26.04.2023, однак таке не виконане, що не заперечується відповідачем.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02.05.2023 Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 помер (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно від 08.04.2021 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно довідки Управління соціальної політики Коломийської міської ради від 31.03.2023 №1384/02.14.6-10, станом на дату видачі довідки ОСОБА_1 перебував на обліку як надавач соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 (батьку, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на термін з 16.02.2023 по 15.02.2024 (а.с.19).

09.06.2023 позивач через портал електронних послуг звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та вказав, що незважаючи на рішення у справі № 300/4080/23, таке не було виконано та враховано пенсійним органом при виплаті допомоги на поховання батька в розмірі трьох місячних пенсій та виплати пенсії ОСОБА_2 за травень 2023. Так, заявник просив: виплатити недоотриману допомогу на поховання ОСОБА_2 з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 300/4080/22; повідомити про розмір заборгованості пенсійного органу по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2019 по 01.05.2023; відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплатити пенсію ОСОБА_2 , яка залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 300/4080/22.

Відповідач листом № 5447-5013/М-02/8-0900/23 від 16.06.2023 повідомив позивача, що пенсія ОСОБА_2 згідно статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплачена по 31.05.2023. Виплату пенсії з 01.06.2023 припинено у зв`язку з смертю ОСОБА_2 01.05.2023. Недоодержаних сум пенсій немає. 23.05.2023 згідно заяви проведено виплату допомоги на поховання в розмірі тримісячної пенсії на день смерті ОСОБА_2 . Правових підстав для проведення доплати допомоги на поховання з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі 300/4080/22 немає (а.с.20).

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ( далі Закону №1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Частиною 2 статті 52 Закону № 1058-IV визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Нормами статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналізуючи наведену норму права, колегія суддів зазначає, що недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включаються до складу спадщини і виплачуються: членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно до Закону № 2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, виплачуються виключно за процедурою, визначеною статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.

Водночас, позивач, звертаючись із заявою до відповідача, просив виплатити недоотриману допомогу на поховання ОСОБА_2 , повідомити про розмір заборгованості ОСОБА_2 з 01.12.2019 по 01.05.2023 та виплатити пенсію ОСОБА_2 , яка залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, з урахуванням рішення суду №300/4080/23.

Позивач вважає, що відповідь на його звернення нічим не аргументована та носить виключно поверхневий характер.

Колегія суддів наголошує, що відповідач, отримавши таку заяву, повинен провести її правову оцінку та детальний аналіз доданих до заяви документів.

З огляду на зміст відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 5447-5013/М-02/8-0900/23 від 16.06.2023, відповідач не здійснив належне обґрунтування та вирішення поставлених у зверненні запитань.

Питання про виплату пенсію ОСОБА_2 , яка залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, з урахуванням рішення суду №300/4080/23 та питання про розмір заборгованості ОСОБА_2 з 01.12.2019 по 01.05.2023 взагалі у відповіді № 5447-5013/М-02/8-0900/23 не вирішувалось.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач як син ОСОБА_2 відповідно до статті 61 Закону № 2262-XII має право на одержання недоотриманої суми пенсії, яка не була виплачена за життя його батька.

Виходячи з аналізу правових норм та обставин даної справи, а також з врахуванням того, що органом Пенсійного фонду України не була розглянута заява позивача по суті, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 09.06.2023 про виплату недоотриманої допомоги на поховання ОСОБА_2 , повідомлення про розмір заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.12.2019 по 01.05.2023 та про виплату пенсії ОСОБА_2 , яка залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю, з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 300/4080/22, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі № 300/3669/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар