Справа № 480/8197/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Павлічек В.О.

23 травня 2024 р. Справа № 480/8197/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2022 позивач, Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (далі ГУ ДПС у Сумській області, контролюючий орган), звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1 ), в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить :

стягнути з ФО-П ОСОБА_1 податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості загальною сумою 7 350.76 грн.

Вимоги мотивував тим, що на момент звернення до суду загальна заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості відповідача, що підлягає до стягнення становить 7 350.76 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків та податковим розрахунком. Вказана заборгованість виникла в результаті несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки. З метою погашення боргу відповідачу виставлена податкова вимога, проте сума боргу залишилась несплаченою.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 09.11.2021, якими відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, були направлені позивачем не за податковою адресою відповідача, а за адресою, яка жодним чином не стосується останнього. При цьому, згідно додатків до позовної заяви, позивачу була відома інформація про податкову адресу (місце реєстрації) відповідача. А відтак, суми визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 09.11.2021 є неузгодженими.

Представником ГУ ДПС у Сумській області було надано суду відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначено, що згідно даних ITC «Податковий блок» адресою платника податків ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (реєстраційній дані платника в ДПІ за неосновним місцем обліку) та АДРЕСА_2 (місця проживання платника), що підтверджується витягом з реєстраційної картки. Отже, відомості щодо адреси відповідача, для листування з платником податків контролюючий орган використовував дані даних ITC «Податковий блок». У податкових повідомлення-рішень від 09.11.2021 № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0683159- 2406-1819, № 0-1819, № 0676522/41-2406-1819,№ 0676505/2-2406-1819 зазначено адресу платника податків: АДРЕСА_2 . Вказує, що податкові повідомлення-рішення повернулось з поштового відділення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а не з відміткою «за вказаною адресою не знаходиться». Таким чином, грошове зобов`язання у сумі 7 350.76 грн, яке визначено у податкових повідомлення-рішень від 09.11.2021 № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0683156- 2406-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0676522/41-2406-1819, № 0676505/2-2406-1819 є узгодженим.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено в задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Сумській області.

Судове рішення вмотивовано тим, що податковою адресою відповідача є : АДРЕСА_3 . Суд вважає безпідставними посилання представника позивача у відповіді на відзив, що останнім відомим контролюючому органу місцезнаходженням платника податків є, зокрема, АДРЕСА_2 (місця проживання платника), оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 та відповідачем таким доказів також не надано.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 09.11.2021 № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0676522/41-2406-1819, № 0676505/2-2406-1819 вважаються не врученими відповідачу, а визначені ним суми грошового зобов`язання є не узгодженими та не набули статусу податкового боргу, відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Сумській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи, наведені контролюючим органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у позовній заяві.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що при постановці на облік до контролюючого органу ОСОБА_1 вказав адресу реєстрації - АДРЕСА_1 . Згідно даних ITC «Податковий блок» адресою платника податків ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (реєстраційній дані платника в ДПІ за неосновним місцем обліку) та АДРЕСА_2 (місця проживання платника), що підтверджується витягом з реєстраційної картки.

Посилається на те, що ОСОБА_1 не виконала обов`язок, передбачений статтею 70 ПК України, у зв`язку з чим податкова вимога від 31.08.2022 № 0-1819 направлена за внесеним в інформаційну систему органів ДПС місцем реєстрації.

Посилається на рішення Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 23.09.2021 по справі № 640/8096/19, від 12.02.2020 по справі № 826/17798/18, від 20.10.2020 по справі №140/30/20.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Сумській області та є платником податків.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 28.09.2021 зареєстрована як фізична особа-підприємець та її місцезнаходження зазначено : АДРЕСА_3 (а.с. 56).

Згідно реєстраційних даними платника в ДПІ адресою ОСОБА_1 є : АДРЕСА_3 (а.с. 6).

В заяві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, яка була подана ОСОБА_1 28.09.2021 до ГУ ДПС у Сумській області також зазначено адресу місцязнаходження : АДРЕСА_3 (а.с. 16-18).

Контролюючим органом було сформовано податкові повідомлення-рішення (а.с. 10-13), якими відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості:

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 1 129.36 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 983.95 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 517.24 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 417.97 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 303.00 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 17.51 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 671.80 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 814.12 грн;

- № 0-1819 від 09.11.2021 за 2020 рік у розмірі 405.53 грн;

- № 0676522/1-2406-1819 від 09.11.2021 за 2018 рік у розмірі 381.74 грн;

- № 0676505/2-2406-1819 від 09.11.2021 за 2019 рік у розмірі 1 708.54 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення направлялися відповідачу за адресою: АДРЕСА_4 , проте повернуті до контролюючого органу з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання. Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 14-15).

Доказів того, що відповідачем було сплачено визначені податковим органом грошові зобов`язання матеріали справи не містять.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи судовому порядку, тому визначені ними суми грошового зобов`язання є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

У зв`язку з несплатою відповідачем в установлені строки узгодженої суми податкового зобов`язання, позивачем винесено податкову вимогу форми «Ф» від 31.08.2022 № 0-1819 (а.с. 4) в якій було визначено суму податкового боргу на момент винесення податкової вимоги у розмірі 7 350.76 грн.

Дана вимога направлялася відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою: АДРЕСА_3 , та отримана - 08.09.2022, про що зроблено відмітку у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 4 (зворотній бік).

Податковий борг відповідача також підтверджується витягом з інтегрованої картки та розрахунком сум податкового боргу (а.с. 7-9).

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (п.п. 14.1.156 п. 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1).

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України).

За приписами підпункту 20.1.34. п. 20.1 ст. 20 ПК України податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту його повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте, у разі зміни суми податкового боргу нормами Податкового кодексу України не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу. Подібна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, в постановах від 12.06.2018 року (справа № 810/2533/16), від 19.02.2019 року (справа № 818/1117/16), від 04.04.2019 року (справа № 2а-6053/11/1070), від 25.02.2020 року (справа № 1340/5767/18).

Згідно з пунктом 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п. 56.2. ст. 56 ПК України).

Відповідно до пункту 56.18. ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктами 95.1 та 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Колегія суддів наголошує, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Колегія суддів звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у ч. 2 ст. 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

У разі якщо грошове зобов`язання було нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 ПК України, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім п. 59.1 ст. 59 ПК України. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п. 102.4 ст. 102 ПК України).

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті п. 42.1 ст. 42 ПК України).

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).

Відповідно до пункту 45.1 ст. 45 ПК України платник податків фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Колегія суддів зазначає, що отримання інформації щодо реєстрації місця проживання та стану її актуальності є діями податкового органу, які він має право вчиняти з метою виконання своїх функцій, що узгоджується із приписами п.п. 20.1.3. п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Згідно з пунктом 70.1. ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

За приписами підпункту 70.2.4. п. 70.2. ст. 70 ПК України до облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7. ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про прийняті ним рішення кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 № 1386 затверджений Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів (далі - Порядок № 1386).

Так, за приписами п. 5 Порядку № 1386 подання інформації, ДМС подає щомісяця до 10 числа ДФС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків у тому числі про фізичних осіб, місце проживання яких зареєстровано (знято з реєстрації) у відповідному населеному пункті, із зазначенням прізвища, імені, по батькові, дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ.

Таким чином, оскільки позивач є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, у якому, серед іншого, фіксується місце проживання фізичних осіб - платників податків,

Судовим розглядом справи встановлено, що податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 визначено суми грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: від 09.11.2021 № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0676522/41-2406-1819, № 0676505/2-2406-1819 (а.с. 10-13).

Дані податкові повідомлення-рішення направлялися ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Із матеріалів справи вбачається, що конверт з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 32 повернулися на адресу контролюючого органу із зазначенням таких причин невручення: «За закінченням терміну зберігання. Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 14-15).

Проте, як вбачається з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, адресу реєстрації відповідача зазначено : АДРЕСА_1 (а.с. 78).

Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 28.09.2021 зареєстрована як фізична особа-підприємець та її місцезнаходження також зазначено : АДРЕСА_3 (а.с. 56).

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи містяться докази, зокрема, копія паспорту, витяг з Єдиного державного демографічного реєстру та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких місцем реєстрації відповідача зазначено : АДРЕСА_3 .

При цьому, судом також враховано, що в заяві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, яка була подана відповідачем 28.09.2021 до ГУ ДПС у Сумській області також зазначено адресу місцязнаходження : АДРЕСА_3 (а.с. 16-17).

Отже, на момент винесення податкових повідомлень-рішень від 09.11.2021, якими відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 7 350.76 грн., контролюючому органу була відома податкова адреса відповідача, а саме : АДРЕСА_3 .

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Отже, процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме із виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою № 5ДР.

Будь-які відомості про зміну зареєстрованої адреси місцезнаходження відповідача, у справі відсутні.

Доказів звернення ОСОБА_1 із заявою за формою № 5ДР з приводу внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки платника податків контролюючим органом до суду не надані.

Крім того, як підтверджено матеріалами справи податкова вимога форми «Ф» від 31.08.2022 № 0-1819 (а.с. 4), направлялася відповідачу на адресу : АДРЕСА_3 .

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи приписи п. 42.2 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення-рішення від 09.11.2021 № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0-1819, № 0676522/41-2406-1819, № 0676505/2-2406-1819 (а.с. 10-13) вважаються не врученими відповідачу, а визначені ним суми грошового зобов`язання є не узгодженими та не набули статусу податкового боргу, відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Суд звертає увагу, що виключно після дотримання порядку направлення податкових повідомлень рішень та податкової вимоги податковий орган має право звернутися до суду із позовною заявою щодо стягнення податкового боргу з платника податків, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18, від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19, від 20.10.2020 у справі № 140/30/20 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судові рішення у цих справах ухвалені за інших фактичних обставин справи.

Так, у постанові від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19 Верховний Суд виходив з того, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

З урахуванням вищезазначеного, посилання податкового органу на те, що сума, яка заявлена до стягнення є узгодженою та надає право звернення ГУ ДПС в Сумській області до суду, є безпідставними, вимоги заявлені передчасно, у податкового органу не виникло право звернення до суду відповідно до норм ПК України.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило