Справа № 709/659/24
Суддя: Левченко В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/659/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_2 (далі - відповідач-1), УПП в Черкаській області ДПП України (далі - відповідач-2), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначалося, що відповідач-1 винесла постанову, якою притягнула позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення п. 8.4. (в) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), а саме за невиконання вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки рухалася у правій смузі руху у потоці транспортних засобів, під`їхала до заїзду на паркувальні місця, зменшила швидкість руху, увімкнула світловий покажчик повороту праворуч. Попереду руху автомобіля під керуванням позивача, рухався автомобіль марки «ГАЗель», водій якого здійснив раптову зупинку, що спонукало позивача, з метою уникнення аварійної ситуації також здійснити зупинку. Об`їзд перешкоди не був можливий, оскільки у лівій смузі руху, рухалися автомобілі в попутному напрямку. Крім того, за автомобілем позивача також рухався інший автомобіль, з увімкненим світловим покажчиком повороту праворуч, який також зупинився. При цьому відповідачем-1 порушено вимог КУпАП, а саме не надано можливості надати позивачу пояснення, не опитано свідків даної події, зокрема водіїв які здійснили зупинку перед та за транспортним засобом позивача, не з`ясовано чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, чи винна вона в його вчиненні. До того ж водій автомобіля, що стояв попереду під час винесення постанови продовжував здійснювати стоянку. Таким чином, на думку позивача в її діях відсутня головна складова адміністративного правопорушення протиправність та вина, у зв`язку з чим вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення та сама подія. На підставі викладеного, посилаючись на приписи законодавства, судову практику, зокрема і ЄСПЛ позивач просить скасувати вказану постанову, провадження по справі закрити, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 витрати на сплату судового збору.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Від представника відповідача-2, ОСОБА_3 надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким відповідач-1 під час виконання службових обов`язків стала свідком порушення вимог позивачем п. 8.4. (в) ПДР, а саме зупинки її транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Надалі виконавши вимоги Закону України «Про Національну поліцію» відповідач-1 повідомила позивача про порушення нею вимог

ч. 1 ст. 122 КУпАП, та з дотримання вимог законодавства, назвавшись, перевіривши документи, роз`яснивши права і обов`язки, винесла оскаржувану постанову. Ознайомившись зі змістом постанови позивач отримала її копію, а також відповідачем-1 роз`яснено її зміст, зокрема щодо виконання та оскарження. Щодо обставин справи, то представник відповідача-2 зазначає наступне. В той час коли працівник поліції підійшов до транспортного засобу позивача, аварійна світлова сигналізація на ньому увімкнена не була, що не може свідчити про вимушену зупинку. За даними з камери зовнішнього спостереження інтегрованої міської системи відеоспостереження та відео аналітики «Безпечне місто», зупинившись в зоні дії заборонного знаку позивач не здійснила об`їзд транспортного засобу, який стояв перед нею, хоча автомобілі, що рухалися позаду здійснювали об`їзд її транспортного засобу та того, що стояв попереду. Разом з тим, твердження позивача про ненадання відповідачем-1 можливості надати пояснення з приводу обставин події та доказів своєї невинуватості не відповідає дійсності і спростовується відеозаписами із портативних відеореєстраторів працівників поліції. Крім того, представник відповідача-2 стверджує, що позивач подала позов до неналежного відповідача, яким є Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, оскільки воно є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, не являється юридичною особою публічного права, не має власного балансу, власних рахунків в органах Державної казначейської служби України. При цьому Департамент патрульної поліції є користувачем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, має код ЄДРПОУ, як державний орган виконавчої влади та юридична особа публічного права. Таким чином, посилаючись на приписи законодавства представник відповідача-2 просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року у вказаній справі залучено у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, відповідно до якої вважала, що відповідач-2 не спростував доводів позовної заяви, а навпаки визнав, що мала місце перешкода для руху позивача у вигляді автомобіля «ГАЗель», що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. При цьому працівники поліції, зокрема і відповідач-1, дали можливість залишити водію автомобіля «ГАЗель» місце зупинки, навіть не перевіривши його документи, та не з`ясувавши причину зупинки. Разом з тим, позивач зазначила, що не мала можливості об`їхати автомобіль «ГАЗель» без створення аварійної ситуації. За таких обставин позивач просила приєднати цю відповідь до матеріалів справи та врахувати її при розгляді адміністративної справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Неявка сторін, повідомлених у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши письмові докази та відеозаписи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини.

09 квітня 2024 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавою Ю. С. винесено постанову серії ЕНА

№ 1861640 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення, а саме штраф у розмірі 340,00 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови позивач

09 квітня 2024 року о 09:18 в м. Черкаси бульвар Шевченка, 241 керуючи транспортним засобом «Kia Ceed» д.н.з НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4. (в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, з-поміж іншого, справи про адміністративні правопорушення: правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Положеннями п.п. 1.3. та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «в» п. 8.4. ПДР визначено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Главою 3 розділу 33 ПДР визначено заборонні дорожні знкаки. Так, зі змісту п. 3.34 вказаної глави розділу вбачається, що це знак «Зупинку заборонено», та ним забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Отже, виходячи з наведених норм, основною ознакою за якою визначається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є порушення вимог дорожніх знаків, зупинки.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано диск з відеозаписами, що стосуються обставин події. Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які переглянуто в судовому засіданні, вбачається, що під час поворот на бульвар Шевченка у

м. Черкаси видно дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено». Надалі працівники поліції по черзі підійшли до автомобіля, що стояв за транспортним засобом позивача, і до її автомобіля. В цей час автомобіль, який стояв попереду транспортного засобу позивача поїхав. Під час розмови з працівниками поліції, позивач пояснювала, що заїжджала на парковку, однак перед нею став інший автомобіль та вона чекала коли він від`їде. Автомобіль вона не покидала, та не паркувалася. Працівник поліції пояснив позивачу, що на цьому місці зупинка та стоянка заборонені, оскільки є відповідний знак, а в неї була можливість об`їхати транспортний засіб і припаркуватися без порушень. Надалі відповідачем-1 було роз`яснено позивачу права і обов`язки та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, яку вручено позивачу під підпис. Крім того, з міської системи відеоспостереження вбачається рух транспортних засобів, зокрема автомобіля «ГАЗель», іншого автомобіля за ним, їх зупинка, у час да дату вказані у оскаржуваній постанові, а також рух транспортного засобу працівників поліції та їх зупинка. Водночас з відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що позивач включала аварійну світлову сигналізацію.

Суд зауважує, що доводи позивача про те, що вона не зупиняла транспортний засіб, а лише чекала коли від`їде транспортний засіб який був перед нею, з метою подальшого паркування, спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами, зокрема відеозаписами наданими відповідачем-2 до матеріалів справи.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що працівники поліції, зокрема, відповідач-1 не врахували її пояснення під час розгляду справи, оскільки відповідачем-2 надано докази, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин які зазначені у оскаржуваній постанові. Незгода позивача з притягненням її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу) позивача суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що більшість аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, отримали достатню оцінку з боку суду в тій мірі, щоб вважати рішення суду обґрунтованим.

Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачаслід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. В. Левченко