Справа № 200/162/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року справа №200/162/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 р. у справі № 200/162/23 (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУНП), в якому просив:

-визнати протиправними дій відповідача щодо відмови позивачеві в обчисленні вислуги років шляхом зарахування до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 21 липня 2014 року до 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року до 10 квітня 2018 року в розрахунку один місяць служби за три місяці (із зарахуванням до цих періодів часу перебування у відпустках та лікарняних);

-визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у внесенні змін до наказів Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10 квітня 2018 року № 138 о/с, від 04 листопада 2022 року № 514 о/с в частині визначення вислуги років шляхом зарахування до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 21 липня 2014 року до 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року до 10 квітня 2018 року в розрахунку один місяць служби за три місяці (із зарахуванням до цих періодів часу перебування у відпустках та лікарняних);

-визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у підготовці та спрямуванні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області всіх необхідних документів для призначення пенсії позивачеві за вислугою років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-XII;

-зобов`язати відповідача обчислити позивачеві вислугу років з урахуванням Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовця надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року № 393 шляхом зарахування до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 21 липня 2014 року до 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року до 10 квітня 2018 року в розрахунку один місяць служби за три місяці (із зарахуванням до цих періодів часу перебування у відпустках та лікарняних);

-зобов`язати відповідача внести зміни до наказів Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10 квітня 2018 року № 138 о/с, від 04 листопада 2022 року № 514 о/с відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII в частині визначення вислуги років шляхом зарахування до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 21 липня 2014 року до 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року до 10 квітня 2018 року в розрахунку один місяць служби за три місяці (із зарахуванням до цих періодів часу перебування у відпустках та лікарняних);

-зобов`язати відповідача підготувати та спрямування до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області всі необхідні документи для призначення позивачеві пенсії за вислугою років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що безпосередня участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в період з 21.07.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 10.04.2018 підтверджується довідками ГУ НП в Донецькій області від 10.05.2018 № 1478/12/01-2018 та від 20.12.2018 № 7170/12/03 2018.

Доказів, що вказані довідки скасовані, визнані недійсними, а інформація в них не відповідає дійсності, - відповідачем суду першої інстанції не надано, а довідки з розрахунками відпусток та лікарняних не спростовують інформацію, зазначену у довідках від 10.05.2018 та від 20.12.2018.

Скаржник не погоджується з висновками суду в частині того, що «участь в антитерористичній операції» та «залучення до складу сил та засобів», період якого визначено довідками від 10 травня 2018 року № 1478/12/01-2018, від 20 грудня 2018 року № 7170/12/03-2018, не є тотожними поняттями.

Так, з метою отримання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції 29.02.2024 він звертався до відповідача з відповідною заявою, однак було відмовлено в наданні довідки з роз`ясненням про необхідність звернення безпосередньо до Національної поліції України (лист Ч-36/12/01-2024 від 05.03.2024). Після чого 05.03.2024 направлено відповідний запит до Національної поліції України, однак дотепер відповідь не отримана. При отриманні відповіді зобов`язується відразу надати суду копію довідки.

Позиція суду першої інстанції щодо не зарахування до пільгової вислуги років позивача періодів безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції з 21.07.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 10.04.2018 в повному обсязі з урахуванням відпусток та лікарняних, не ґрунтується на законі, жодного посилання на норму закону або іншого нормативно-правового акту, який би містив пряму вказівку на незарахування відпусток та лікарняних до періоду безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, судом першої інстанції в рішенні не зазначено.

На теперішній час без урахування періодів відпусток та лікарняних, а також висновків суду, викладених в цьому рішенні, пільгова вислуга років позивача за підрахунками відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, складає 23 роки 02 місяці 21 день, за підрахунками позивача з урахуванням спірних періодів вона має складати на час звільнення 24 роки 01 місяць 07 днів.

З огляду на викладене, вважає, що неврахування періодів відпусток та лікарняних при пільговому обчисленні вислуги років безпосередньої участі позивача в АТО привело до порушення права на соціальний захист, яке виразилось в не підготуванні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідних документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10 квітня 2018 року № 138 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, визначивши вислугу років станом на день звільнення у календарному обчисленні на рівні 16 років 07 місяців 25 днів.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та під час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області з 21 липня 2014 року по 06 листопада 2015 року; з 07 листопада 2015 року по 10 квітня 2018 року, що підтверджується довідками від 10 травня 2018 року № 1478/12/01-2018, від 20 грудня 2018 року № 7170/12/03-2018.

На звернення позивача листом від 04 листопада 2022 року № 1180/12/02-2022 йому направлено копію наказу відповідача від 04 листопада 2022 року № 514 о/с, яким доповнено наказ про звільнення словами: вислуга років станом на 10 квітня 2018 року у пільговому обчисленні складає 23 рік 04 місяці 25 днів.

Після перевірки оригіналів документів наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 22 вересня 2023 року № 390 о/с скасовано пункт 9 наказу від 04 листопада 2022 року № 514 о/с, яким вносились зміни до наказу про звільнення; внесено нові зміни до наказу від 10 квітня 2018 року № 138 о/с шляхом доповнення словами: вислуга років станом на 10 квітня 2018 року у пільговому обчисленні складає 23 рік 02 місяці 21 день.

Періоди роботи позивача з 21 липня 2014 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 20 квітня 2016 року, з 20 квітня 2016 року по 01 серпня 2016 року, з 01 вересня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 13 березня 2017 року, з 03 квітня 2017 року по 18 квітня 2017 року, з 21 травня 2017 року по 19 жовтня 2017 року, з 30 жовтня 2017 року по 09 листопада 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 01 березня 2018 року, з 07 квітня 2018 року по 10 квітня 2018 року зараховано до його вислуги років з урахуванням коефіцієнту один місяць служби за три місяці, що підтверджується довідкою про вислугу років, доданої до листа відповідача від 06 грудня 2022 року № 3294/12/01-2022 (періоди викладено з урахуванням внесених виправлень, що відображені в новій довідці про вислугу років від 21 вересня 2023 року).

Відповідно до вказаної довідки періоди з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року, з 03 жовтня 2016 року по 23 жовтня 2016 року, з 13 березня 2017 року по 02 квітня 2017 року, з 18 квітня 2017 року по 20 травня 2017 року, з 19 жовтня 2017 року по 29 жовтня 2017 року, з 09 листопада 2017 року по 13 листопада 2017 року, з 01 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року зараховано до вислуги років позивача без урахування коефіцієнту один місяць служби за три місяці.

За відомостями довідки відповідача від 03 липня 2023 року № 94/12/03-2023 (з урахуванням внесених виправлень, відображених у довідках від 19 вересня 2023 року № 470/12/03-2023, 466/12/03-2023) у зазначені періоди позивач перебував:

у щорічній черговій відпустці за 2016 рік з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року; в учбовій відпустці за 2016 рік з 03 жовтня 2016 року по 23 жовтня 2016 року; в учбовій відпустці за 2017 рік з 13 березня 2017 року по 02 квітня 2017 року; у щорічній черговій відпустці за 2017 рік з 18 квітня 2017 року по 20 травня 2017 року; у щорічній черговій відпустці за 2017 рік з 19 жовтня 2017 року по 29 жовтня 2017 року; у щорічній черговій відпустці за 2018 рік з 01 березня 2018 року по 03 квітня 2018 року;

у періоди з 09 листопада 2017 року по 13 листопада 2017 року, з 03 квітня 2018 року по 06 квітня 2018 року - на лікуванні.

Позивачем спірним визначено загальні періоди з 21 липня 2014 року до 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року до 10 квітня 2018 року, які він вважає протиправно незарахованими до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах із урахуванням періодів часу перебування у відпустках та лікарняних.

Листом відповідача від 28 грудня 2022 року № 3509/12/01-2022 повідомлено про відсутність законних підстав для направлення документів до органів Пенсійного фонду з метою призначення пенсії за вислугою років у зв`язку з відсутністю у позивача на момент звільнення достатньої вислуги років.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи спірним питанням є зарахування до вислуги років позивача з урахуванням коефіцієнту один місяць служби за три місяці періодів перебування у відпустках та лікарняних під час залучення до складу сил та засобів на проведення антитерористичної операції з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року, з 03 жовтня 2016 року по 23 жовтня 2016 року, з 13 березня 2017 року по 02 квітня 2017 року, з 18 квітня 2017 року по 20 травня 2017 року, з 19 жовтня 2017 року по 29 жовтня 2017 року, з 09 листопада 2017 року по 13 листопада 2017 року, з 01 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин звільнення позивача зі служби), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

За частиною 1 та 2 статті 2 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Також положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 393 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин звільнення позивача зі служби), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в Національній поліції.

Пункт 3 Порядку № 393 визначає які періоди зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови.

Таким чином з аналізу викладених положень наведеної Постанови вбачається, що пільгова вислуга враховується при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Так, відповідно до підпункту а пункту 3 Порядку № 393 (в редакції, яка була чинна на день звільнення позивача зі служби) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Як встановлено судом, періоди служби позивача з 21 липня 2014 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 20 квітня 2016 року, з 20 квітня 2016 року по 01 серпня 2016 року, з 01 вересня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 29 грудня 2016 року, з 29 грудня 2016 року по 13 березня 2017 року, з 03 квітня 2017 року по 18 квітня 2017 року, з 21 травня 2017 року по 19 жовтня 2017 року, з 30 жовтня 2017 року по 09 листопада 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 01 березня 2018 року, з 07 квітня 2018 року по 10 квітня 2018 року зараховано до його вислуги років з урахуванням коефіцієнту один місяць служби за три місяці.

При цьому, не зараховано відповідачем до вислуги років з урахуванням коефіцієнту один місяць служби за три місяці періодів перебування у відпустках та лікарняних під час залучення до складу сил та засобів на проведення антитерористичної операції з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року, з 03 жовтня 2016 року по 23 жовтня 2016 року, з 13 березня 2017 року по 02 квітня 2017 року, з 18 квітня 2017 року по 20 травня 2017 року, з 19 жовтня 2017 року по 29 жовтня 2017 року, з 09 листопада 2017 року по 13 листопада 2017 року, з 01 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, участь в антитерористичній операції та залучення до складу сил та засобів, період якого визначено довідками від 10 травня 2018 року № 1478/12/01-2018, від 20 грудня 2018 року № 7170/12/03-2018, не є тотожними поняттями, оскільки законодавець пов`язує таке зарахування саме з безпосередньою участю в антитерористичній операції, з огляду на це є необґрунтованим вмотивування заявлених позовних вимог, заснованих на визначених цими довідками періодах.

Вказані висновки підтверджуються витребуваними відомостями виплати грошової винагороди за участь в антитерористичній операції (додатки № 1 до наказів управління про виплату такої винагороди).

Аналіз цих даних свідчить, що кількість днів безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, за яку він отримав оплату, відповідає періодам, що визначені довідками про вислугу років без урахування періодів перебування у відпустках та лікарняних.

Враховуючи викладене, періоди перебування у відпустках та лікарняних правомірно не зараховано відповідачем до вислуги років позивача для призначення пенсії на пільгових умовах із зарахуванням один місяць служби за три.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі № 200/2857/19-а.

Таким чином, оскільки вислуга років позивача станом на час виникнення спірних правовідносин становила менше встановленого законодавством, у відповідача були відсутні підстави для надіслання документів про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а.

Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час реалізації позивачем права на пенсію, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 р. у справі № 200/162/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 р. у справі № 200/162/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.Д. Компанієць