Справа № 487/8648/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 487/8648/23

Перша інстанція: суддя Цуркан Р.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Коблова А.О.,

за участю представника апелянта адвоката Кудаткіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

24 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Заводського районного суду м. Миколаєва про визнання протиправною та скасування постанови Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №714 від 14 листопада 2023 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за встановлення тимчасової огорожі на прилеглій території до багатоквартирного будинку без отримання дозволу, що є порушенням правил благоустрою. Позивач вказує на відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, оскільки положення чинного містобудівного законодавства дозволяють встановлення огороджень квітників та дерев у межах прибудинкових територій. Також вказано на порушення процедури розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, оскільки відповідачем не доведено, що огорожа встановлена позивачем та в протоколі відсутня дата вчинення правопорушення, зазначена лише дата виявлення.

Відповідач заперечував проти позову, наполягаючи на тому, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУАП. На думку відповідача, адміністративною комісією адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради при розгляді адмінматеріалів, правомірно встановлено, що ОСОБА_1 має тимчасову огорожу на прилеглій території за адресою: АДРЕСА_1 без відповідного дозволу, чим порушено п.12.2.21 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м.Миколаєві.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, наголошує, що суд першої інстанції вважав не доведеним факт розміщення огорожі саме на прибудинковій території та переклав обов`язок доведення факту правопорушення на позивача. Однак під час розгляду справи у суді першої інстанції представник відповідача не заперечував, що огорожа розміщена на прибудинковій території, а наявні у матеріалах справи фотографії свідчать про огородження квітника. Таким чином, позивач не допустила порушень правил благоустрою населених пунктів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №505 від 20.10.2023 року ОСОБА_1 встановила тимчасову огорожу на прилеглій території за адресою АДРЕСА_1 , чим порушила п.12.2.21 правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м.Миколаєві (а.с.32).

Постановою адміністративної комісії адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради № 714 від 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у порушення статті 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн (а.с.31).

Вважаючи відсутнім склад адміністративного правопорушення у своїх діях, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач самостійно визнала факт встановлення огорожі у протоколі. В той час, будь-яких доказів, що огорожу позивач встановила саме на прибудинковій території, суду не надано, а з наявних у матеріалах справи фотографій неможливо встановити, що огороджено позивачем саме квітник, а не інші рослини.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина перша статті 218 КУпАП встановлює, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.152 КУпАП.

Враховуючи наведені норми права, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженим органом.

Згідно п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

16.05.2013 року № 28/10 (далі- Правила).

Відповідно до п. 12.2.21 порушенням цих Правил вважається самовільне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійної і тимчасової огорожі, риштування, палаток, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (несвоєчасна їхня перереєстрація), місць торгівлі з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків тощо у невідведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу.

Водночас, пунктом 12.2.2 Правил встановлено, що огородження квітників і дерев у межах прибудинкових територій здійснюється без дозволу інспекції з благоустрою Миколаївської міської ради.

Отже, особа не може бути притягнута до відповідальності на підставі ст. 152 КУпАП за огородження квітників і дерев у межах прибудинкових територій, оскільки вказане не є порушенням правил благоустрою в м. Миколаєві.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про долучення до нього фото. До відзиву на позовну заяву долучено одне фото (а.с. 33).

Дослідивши надане фото, судова колегія зазначає, що на ньому зображена огорожа, що встановлена навколо будинку та огорожує квітник. Розташування будь-яких інших об`єктів на огородженій території колегія суддів не вбачає.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів, що квітник та огорожа розташовані поза межами прибудинкової території.

Аналіз наведеного дає підстав для висновку, що відповідачем не доведена об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а саме порушення ОСОБА_1 п. 12.2.21 Правил благоустрою, в той час, як матеріали справи містять докази встановлення позивачем огорожі у відповідності до п.12.2.2 Правил благоустрою, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

На підставі викладеного, судова колегія доходить до висновку, що постанова Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №714 від 14 листопада 2023 року прийнята не на підставі закону, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, а справа має бути закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами ч.1 ст. 139 КАС України, з відповідача Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь позивача необхідно стягнути понесені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

За приписами п.п. 5, п. 3, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п. 2, п. 3, ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставка судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Ставка судового збору в суді першої інстанції становить 536,80 грн (0,2 від 2 684 грн). Отже за подачу апеляційної скарги необхідно було сплатити 805,20 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 1342 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи позивач сплатив до суду першої інстанції 1073,6 грн та 1610,4 грн до суду апеляційної інстанції, тобто судовий збір сплачено у більшому, ніж встановлено Законом розмірі. Однак повернення надміру сплачених сум можливо за наслідком подання позивачем заяви до відповідних судів згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та не може вирішуватись за ініціативою суду (а.с.4, 63).

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №714 від 14 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1342 гривні (одна тисяча триста сорок дві гривні).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко