Справа № 240/3615/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/3615/24
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач, В/ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати з 15 по 23 листопада 2023 року додаткової винагороди, передбаченої постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Постанова №168), зобов`язання вчинити відповіді дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач повинен був виплачувати йому додаткову винагороду з 15 по 23 листопада 2023 року за час стаціонарного лікування після тяжкого порання, пов`язаного з захистом Батьківщини.
Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
27 березня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог указує, що для прийняття рішення про виплату винагороди в розмірі 100000,00 грн командиру В/ч НОМЕР_1 необхідні довідка про обставини травми (порання, контузії, каліцтва) та виписки із медичної картки стаціонарного хворого, в якій зазначено період перебування на стаціонарному лікуванні, діагноз та короткий анамнез, яка дає можливість визначити з чим пов`язане лікування, його тривалість (періоди) і чи є законні підстави для виплати. Після повернення з лікувального закладу та у зв`язку з надходженням наказу на переведення до іншої військової частини позивач займався здаванням інвентарних речей та вибуттям до нового місця служби і відповідну виписку з історії хвороби не надавав.
15 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що він надав відповідачу медичну виписку, однак кошти В/ч НОМЕР_1 не були виплачені. 01 січня 2024 року позивач звернувся на гарячу лінію Міністерства оборони України про нарахування грошової допомоги, після чого отримав відповідь В/ч НОМЕР_1 про необхідність надання оригіналу або належним чином завіреної копії виписки. 07 лютого 2024 року повторно звернувся до відповідача з заявою, що підтверджує квитанція про поштову відправку. Однак спірну доплату відповідачем так і не виплачено.
Від Акціонерного товариства «Укрпошта» надійшов лист з витребуваною інформацією, у зв`язку з чим суд ухвалою від 23 травня 2024 року поновив провадження у справі.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що позивач у спірний період проходив службу у В/ч НОМЕР_1 .
З 15 по 23 листопада 2023 року позивач проходив стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, що підтверджується Випискою №4135к від 23 листопада 2023 року.
01 січня 2024 року позивач звернувся з усною скаргою на гарячу лінію Міністерства оборони України про нарахування та виплату грошової допомоги при пораненні.
13 січня 2024 року В/ч НОМЕР_1 надала відповідь на скаргу, в якій було роз`яснено, що для отримання грошової допомоги потрібно надати оригінал або належним чином завірену копію виписки №4135к від 23 листопада 2023 року.
07 лютого 2024 року позивач повторно звернувся до відповідача із рапортом про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням поранення під час захисту Батьківщини з 15 по 23 листопада 2023 року та надав до рапорту нотаріально завірену копію виписки ІНФОРМАЦІЯ_1 №4135к від 23 листопада 2023 року.
Однак, спірну винагороду відповідач не виплатив, а тому, уважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовується з 24 лютого 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 року №836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», яка застосовується у частині виплати додаткової винагороди з 01 червня 2023 року, пункт 1 Постанови №168 викладено у новій редакції, та Постанову №168 доповнено пунктом 12 такого змісту:
«Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 11, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).».
Згідно із пунктом 10 розділу XXXIV Порядку № 260 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
За пунктом 13 розділу XXXIV Порядку № 260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2024 року В/ч НОМЕР_1 надала відповідь на скаргу позивача, в якій було роз`яснено, що для отримання грошової допомоги потрібно надати оригінал або належним чином завірену копію виписки №4135к від 23 листопада 2023 року.
У зв`язку з чим, позивач 07 лютого 2024 року подав рапортом про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди та надав до рапорту нотаріально завірену копію виписки Військово-медичного клінічного центру Північного регіону №4135к від 23 листопада 2023 року.
З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що необхідну виписку Військово-медичного клінічного центру Північного регіону №4135к від 23 листопада 2023 року для виплати позивачу додаткової винагороди відповідач отримав лише 14 березня 2024 року.
При цьому, позивач вже 21 лютого 2024 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність по невиплаті додаткової винагороди В/ч НОМЕР_1
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Наведеними вище приписами Порядку №260 визначена обов`язковість подання військовослужбовцем виписки, як необхідна передумова для виплати додаткової грошової допомоги, яку відповідач на час звернення позивачем до суду ще не отримав.
З огляду на викладене, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування додаткової грошової винагороди заявлена позивачем передчасно, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на відсутність у позивача доказів на обґрунтування заявленого позову та надання відповідачем доказів на підтвердження правомірності вчинених ним дій, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому судом ураховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Установлення судом за результатами розгляду справи відсутності порушення прав позивача на отримання додаткової винагороди на момент звернення з відповідним позовом до суду обумовлює відсутність необхідності надання правової оцінки іншим доводам сторін.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис