Справа № 160/2434/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 травня 2024 року Справа №160/2434/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
26.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області ПОТОЦЬКОГО Олега Васильовича за № 1132-к від 25.12.2023 «Про припинення державної служби ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на посаді заступника начальника управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 26.12.2023;
01.05.2024 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду ухвалено:
- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Потоцького Олега Васильовича за № 1132-к від 25.12.2023 «Про припинення державної служби ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 у Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на посаді заступника начальника управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 26.12.2023 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовити.
08.05.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач просив:
- поновити ОСОБА_1 строк на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, який обраховувати з наступного дня за днем отримання копії вступної та резолютивної частини рішення у справі № 160/2434/24;
16.05.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено, поновлено такий строк та призначено розгляд вказаної заяви до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 21.05.2024 року.
21.05.2024 року сторони в судове засідання не прибули, надіслали клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, з огляду на що, судом вирішено продовжити розгляд заяви в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.
Стаття 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як встановлено судом, між адвокатом Пащенко Вікторією Ігорівною та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1 про надання правової допомоги від 13.01.2023, строк дії якого продовжений Додатковою угодою № 1 від 12.01.2024 до Договору № 1 про надання правової допомоги від 13.01.2023.
У п. 3.3 Договору № 1 про надання правової допомоги від 13.01.2023 визначено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт авансовано сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для Клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі.
Відповідно до п. 3.8 Договору № 1 про надання правової допомоги від 13.01.2023, розмір гонорару Адвоката визначається після виконання ряду дій Адвокатом на підставі рахунку.
Рахунок №1 від 25.01.2024 був авансовано виставлений адвокатом позивачу на підставі Договору №1 про надання правової допомоги від 13.01.2023 щодо ведення у Дніпропетровському окружному адміністративному суді даної справи.
У даному рахунку вказано, що за погодженням сторін, час витрачений адвокатом на ведення справи понаднормово (більше ніж визначено у даному рахунку), додатково не тарифікується і Клієнтом не оплачується.
Таким чином, гонорар адвоката визначений у фіксованому розмірі згідно Рахунку № 1 від 25.01.2024.
26.01.2024 року позивачем було сплачено авансовано адвокату Пащенко В.І. 20 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу за ведення справи в суді першої інстанції згідно рахунку № 1 від 25.01.2024.
06.05.2024 року між адвокатом Пащенко Вікторією Ігорівною та ОСОБА_1 було підписано Акт № 06/05/24 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму вартості робіт 20 000,00 грн. Крім того, даним актом підтвердженого, що роботи (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.
Згідно змісту зазначеного вище акту, обсяг наданих послуг становив:
- підготування та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській позовної заяви про визнання наказу протиправним, його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа №160/2434/24) 4 год. 20 хв. на загальну суму 6 500,00 грн.;
- підготування та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді на відзив у справі № 160/2434/24 1 год. на загальну суму 1 500,00 грн.;
- підготування та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяви про залишення без розгляду вимог щодо встановлення способу виконання судового рішення у справі та врахування висновків Верховного Суду у справі № 160/2434/24 1 год. на загальну суму 1 500,00 грн.;
- участь у судових засіданнях 27.02.2024 (з 10:00 год. до 10:50 год.), 17.04.2024 (09:40 год. до 10:35 год.), 25.04.2024 (з 14:00 год. до 14:30 год.), 01.05.2024 (з 11:00 год. до 11:42 год.), а також дорога до суду для участі в судових засіданнях 27.02.2024, 17.04.2024, 25.04.2024, 01.05.2024 7 год. на загальну суму 10 500,00 грн.
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.
Таким чином, з огляду на розмір задоволених позовних вимог та відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи є належним чином обґрунтованою та відповідає обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на що, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 252, 255 КАС України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв