Справа № 160/6019/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року Справа № 160/6019/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»
про визнання протиправними, скасування наказів та поновлення на посаді,
05.03.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 138 о/с від 09.02.2024 року «По особовому складу», відповідно до якого позивача переведено для подальшого проходження служби до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (ДПОП «ОШБ`ЛЮТЬ»), з 09.02.2024 року, звільнивши з посади командира взводу № 1 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (ДПОП «ОШБ`ЛЮТЬ») № 136 о/с від 09.02.2024 року «По особовому складу», відповідно до якого позивача призначено з 09.02.2024 року заступником командира роти № 4 штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 (0048093), на посаді командира взводу № 1 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить службу в Національній поліції України. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 138 о/с від 09.02.2024 року «По особовому складу», позивача переведено для подальшого проходження служби до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», з 09.02.2024 року, звільнивши з посади командира взводу № 1 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення та наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» № 136 о/с від 09.02.2024 року «По особовому складу», позивача призначено з 09.02.2024 року заступником командира роти № 4 штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3. Позивач не погоджується із вказаними наказами та вважає їх такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки оскаржувані накази не містять посилання, згідно з яким підпунктом пункту частини 1 статті 65 Закону 580-VIII відповідачі прийняли рішення про переведення, що унеможливлює дослідження наявності/відсутності правових підстав для призначення його на іншу посаду в іншій місцевості, перевірити обґрунтованість і вмотивованість прийнятих наказів, у контексті спірних правовідносин. Також, позивач зазначає, що статтею 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, переміщення поліцейського в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області. Позивач рапорту чи згоди для такого переміщення не надавав. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
12.03.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позов без руху, через невідповідність вимог ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 12.03.2024 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
21.03.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
05.04.2024 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що підставами для переведення позивача з ГУНП в Дніпропетровській області на посаду заступника командира роти № 4 штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» та видання відповідних наказів, у тому числі спірного, є лист Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2024 № 932-2024 та доповідна записка від 09.02.2024 № 20/617. При цьому, спірне переміщення відбулося на підставі положень Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» в редакції Закону України № 2123-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», набрав чинності 01.05.2022. Спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість. Зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається позивач. З огляду на вказане відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
11.04.2024 року від Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що в своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що в оспорюваних наказах не зазначено конкретну підставу переведення, тобто абзац пункту 2 частини 1 статті 65 Закону № 580-VIII. Проте з аналізу норм чинного законодавства не вбачається обов`язковості такого зазначення. В той же час в преамбулі наказу № 138 о/с від 09.02.2024 зазначено лист ДПОП «ОШБ» Лють» № 932-2024 від 09.02.2024, та Доповідну записку УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 № 20/617, зміст яких конкретизує підстави переведення. Водночас підставою для призначення позивача на посаду в ДПОП «ОШБ «Лють» як такого, що прибув у порядку переведення з ГУНП в Дніпропетровській області, є подання про призначення на посаду. Тобто, в цілому переведення позивача в інтересах служби у порядку статті 65 Закону № 580-VIII здійснено на підставі 1) листа ДПОП «ОШБ» Лють» № 932-2024 від 09 лютого 2024 року, 2) рішення керівника поліції - ГУНП в Дніпропетровській області до доповідної записки від 09.02.2024 № 20/617 та 3) подання про призначення позивача на посаду в ДПОП «ОШБ» Лють», що цілком і повністю відповідає процедурі, встановленій статтями 60, 65 Закону № 580-VIII та Порядком № 1235. Також, хибною є позиція позивача, відповідно до якої, для його переміщення (переведення) для проходження служби до іншої місцевості, яке зумовлене інтересами служби, обов`язковою умовою є надання згоди поліцейського на таке переміщення, оскільки з 01.05.2022 стала нерелевантною вся судова практика, в якій судами безпідставно (помилково) як зазначено у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19, субсидіарно застосовувалися загальні норми трудового права до спірних правовідносин, у тому числі судова практика на яку посилається позивач. З огляду на вказане відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
18.04.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. В даному конкретному випадку переміщення (переведення) поліцейського здійснено з ініціативи начальників, переміщення передбачало зміну місця несення служби, повинно було переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У спірному випадку частину восьму статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2023 № 932/2024 де було заначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року № 30 утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (далі - Департамент). Та в якому зокрема зазначено, що з метою забезпечення ефективного виконання завдань та функцій поліції Департамент просить розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, залежно від результатів виконання покладених на них обов`язків та своїх професійних, особистих якостей, у розпорядження Департаменту в кількості, яка забезпечить максимальну укомплектованість штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту.
09.02.2024 року начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_2 була підготовлена доповідна записка на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковника поліції ОСОБА_3 про те, що на підставі листа Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2023 № 932/2024 з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції особливого призначення, здійснення заходів правового режиму воєнного стану, захисту суверенітету і територіальної цілісності України, доповідалось, що наразі поліцейські полку поліції особливого призначення ГУНП є найбільш досвідченими та підготовленими для ефективного виконання заходів правового режиму воєнного стану, забезпеченні публічного порядку, безпеки в населених пунктах, здійсненні превентивної та профілактичної діяльності, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України у складі Департаменту.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.02.2023 № 138 о/с відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивач переведений для подальшого проходження служби до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», звільнивши останнього з посади командира взводу № 1 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2024 № 136 о/с, відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивача призначено на посаду заступника командира роти №4 штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».
Позивач вважає вказані накази відповідачів протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).
Згідно частини 1 статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 23.12.1993 №3781-XII «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Національна поліція є правоохоронним органом.
Згідно з частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина 1 статті 17 Закону №580-VIII).
За приписами частини 1 статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Відповідно до частини 2 статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Згідно з вимогами частини 2 статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
За правилами частини 7 статті 65 Закону №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
На підставі частини 8 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Згідно з частиною 9 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Відповідно до частин 10, 11 статті 65 Закону №580-VIII, у разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.
Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.
Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (стаття 60 Закону №580-VIII).
Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (далі - Перелік).
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235, у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012 №650 затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України (далі - Інструкція №650), вимоги якої поширюються на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.
Згідно з Інструкцією №650 рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа. Доповідна записка - це документ, адресований керівникові установи, яким останній інформується про невідомий йому факт, подію тощо, з обов`язковим внесенням пропозицій. Подання - документ, що містить пропозиції про призначення, переміщення або заохочення особового складу, а також рекомендації щодо визначених дій і заходів з питань діяльності установ.
Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.
Предметом позову є правомірність, зокрема:
- наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 138 о/с від 09.02.2024 року «По особовому складу», відповідно до якого позивача переведено для подальшого проходження служби до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (ДПОП "ОШБ"ЛЮТЬ"), з 09.02.2024 року, звільнивши з посади командира взводу № 1 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення;
- наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (ДПОП "ОШБ"ЛЮТЬ") № 136 о/с від 09.02.2024 року «По особовому складу», відповідно до якого позивача призначено з 09.02.2024 року заступником командира роти № 4 штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3;».
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних наказів, позивач зазначає, що такі накази прийняті без його згоди на таке переміщення по службі, без наявності правових підстав та без обґрунтування причин переведення.
Суд звертає увагу, що наведені вище положення статті 65 Закону №580-VIII у редакції Закону України від 15.03.2022 № 2123-IX, які вступили в силу з 01.05.2022, та діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф та/або інших держав проти України та 60 днів після цього. Такі зміни стосуються, зокрема, переведення поліцейських.
З урахуванням внесених змін до частин 8 та 9 статті 65 Закону, переведення поліцейського може здійснюватися, в тому числі, за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. При цьому, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
За таких обставин, поліцейський може бути переведений на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, саме туди, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу, зокрема, на період введення в Україні воєнного стану та 60 днів після цього.
Так, судом встановлено, що підставою для переміщення позивача по службі слугували наступні документи: лист ДПОП «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ» від 09.02.2024 № 932-2024 та доповідна записка УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 № 20/617.
При цьому, спеціальне звання поліції, яке має позивач капітан поліції, за результатами переведення не зазнало змін, що підтверджується копію наказу від 09.02.2024 № 136 о/с ДПОП «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ», тобто позивач у ДПОП «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ» переведений на рівнозначну посаду у розумінні частини 2 статті 65 Закону №580-VIII.
Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.
Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина 2 статті 68 Закону №580-VIII).
В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
При цьому пункт 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.
Відповідно до статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Водночас частиною першою статті 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір. Однак відсутність у Законі №580-VIII та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, як помилково зазначили суди попередніх інстанцій, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.
За приписами абзацу 2 частини 8 статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Зазначена редакція вказаної норми, у новій редакції, містить прислівник «там», що на думку суду свідчить про нормативне регулювання місцевості (в тому числі і іншої), у якій поліцейський зобов`язаний проходити службу в умовах, передбачених цією нормою. Зі змісту цієї норми також вбачається, що визначення місця служби, не ставиться у залежність від згоди поліцейського, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. Відтак, згода поліцейського не вимагається.
Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину 2 статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах. Так само чинне на час спірних правовідносин законодавство не передбачає можливості врахування відсутності дисциплінарних стягнень, особистих, ділових якостей та складу сім`ї поліцейського при вирішенні питання щодо місця служби поліцейського.
Так, законодавство не передбачає порядку та критеріїв для прийняття зазначених рішень щодо певних осіб, відтак відсутні підстави дійти висновку про наявність порушень законодавства при прийнятті таких рішень. При цьому питання ефективності державного управління, доцільності управлінських рішень перебувають поза межами критеріїв правомірності дій суб`єкта владних повноважень, які перевіряє суд.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що переведення позивача для подальшого проходження служби в ДПОП «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ» у спірних правовідносинах відбулось на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством в умовах воєнного стану, який є особливим періодом, тому оскаржувані накази в частині щодо позивача є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для їх скасування.
За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки доказів протиправності оскаржуваних наказів позивачем суду не надано, а судом в ході розгляду справи їх наявність не встановлена.
Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат на виконання ст. 139 КАС України, не проводиться.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв