Справа № 320/17022/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року справа №320/17022/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову у перерахунку пенсії по інвалідності, оформлену листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 20.04.2023 №2600-0205-8/77120;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002) з розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати, зазначеної у Довідці від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданій Київською міською прокуратурою без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві виплатити різницю недоотриманої суми пенсії з 21.09.2020 згідно Довідки від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданої Київською міською прокуратурою, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії (з розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002)) по день здійснення такого перерахунку та забезпечити її виплату, яку здійснити разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка стверджує, що під час її служби в органах прокуратури мала право на гарантований соціальний захист та призначення пенсії з розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати. Проте у подальшому її права було звужено, оскільки новим Законом України «Про прокуратуру» умови пенсійного забезпечення значно погіршилися та становлять лише 60 відсотків грошового забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що при призначенні пенсії були застосовані чинні на той момент норми, що встановлюють розмір пенсії. При цьому відповідач не має жодних підстав та повноважень застосовувати при призначенні пенсії умови пенсійного забезпечення, що були встановлені станом на момент служби позивача. Відповідач зазначає, що умови пенсійного забезпечення у зв`язку з прийняттям нового Закону України «Про прокуратуру» були змінені ще до звільнення позивачки з органів прокуратури.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в місті Києві 28.01.2016 (а.с.41-42).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №434840 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи довічно з 06.08.2020 (а.с.18).

20.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою встановленого зразка про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.39, зворотній бік).

На підставі вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням від 27.08.2020 №81 призначено ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 06.08.2020 довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої становить 90% місячної (чинної) заробітної плати (а.с.20).

22.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою встановленого зразка про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру", надавши довідку Київської міської прокуратури від 21.09.2020 №21/365 про складові заробітної плати/грошового забезпечення (а.с.56, 57).

Вказану заяву прийнято пенсійним органом 22.09.2020 і зареєстровано за №12901 (а.с. 56, зворотній бік).

Надалі, на підставі заяви від 22.09.2020, ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 22.09.2020, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача. Розмір пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» визначений у розмірі 60% місячної (чинної) заробітної плати, що слідує з перерахунку пенсії (а.с.55).

У подальшому, 08.06.2021 Київська міська прокуратура видала ОСОБА_1 нову довідку за № 21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення станом на 18.06.2021 (а.с.66).

12.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою (вх. №6887) про здійснення перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002) з розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати, з урахуванням довідки Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) (а.с.35).

Рішенням пенсійного органу від 14.04.2023 за №81 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 (а.с.87).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.04.2023 № 2600-0205-8/77120 повідомлено позивача про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (№1697) у зв`язку із відсутністю законних підстав, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержаної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (а.с.88).

Не погодившись із відмовою у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Щодо відсоткового розміру пенсії по інвалідності суд зазначає таке.

Згідно з частиною восьмою статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789 в редакції від 17.01.2002) прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 15.07.2015 Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697).

Частиною дев`ятою статті 86 Закону №1697 передбачено, що прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Згідно з частиною другою статті 86 Закону №1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що з часу початку проходження служби на прокурорських посадах позивач мала право на гарантований соціальний захист та призначення пенсії за вислугу років, в тому числі пенсії по інвалідності у випадку настання інвалідності, у розмірі, встановленому статтею 50-1 Закону № 1789 (в редакції Закону від 17.01.2002 року). Водночас, вказані соціальні гарантії звужено Законом № 1697-VII в частині визначення розміру пенсії по інвалідності.

Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною третьою статтею 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційним Судом України вказано, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Так, на момент призначення позивачу пенсії по інвалідності на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсоток для обчислення розміру пенсії складав 90, що підтверджується витягом з Особового рахунку №81 від 28.09.2020.

У висновках Верховного Суду України (постанова від 10.12.2013 у справі № 21-348а13) та Верховного Суду (постанова від 03.05.2018 у справі №308/11498/16-а), висловлена правова позиція, згідно з якою при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни у законодавстві щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відтак, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Отже, оскільки ОСОБА_1 здійснено зміну умов призначення пенсії по інвалідності, а не призначено пенсію вперше, відповідачем протиправно встановлено 60% для її обчислення, що суперечить конституційним гарантіям соціальної захищеності позивача, як діючого прокурора та особи з інвалідністю ІІ групи, в той час, як мало бути визначено розмір пенсії по інвалідності з розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ «Про прокуратуру» (у редакції від 17.01.2002).

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки від 08.06.2021 №21/318, виданої Київською міською прокуратурою.

Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

У згаданому рішенні Конституційний Суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.

Отже, посилання відповідача на зазначене рішення Конституційного Суду України не відповідає предмету спірних правовідносин, оскільки вимогою позивача є здійснення перерахунку пенсії по інвалідності, а не за вислугою років.

Крім того, суд зауважує, що 25.09.2019 набрав чинності Закон України від 19.09.2019 №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділ ІІ якого за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Проте, як вказаним положенням Закону України від 19.09.2019 №113-IX, так і постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505, встановлено порядок оплати праці прокурорів, тобто, складові заробітної плати, а не пенсії по інвалідності, з огляду на що, відповідачем безпідставно відмовлено у розрахунку пенсії по інвалідності на підставі довідки від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданої Київською міською прокуратурою.

Крім того, відповідно до змісту абзаців п`ятого, восьмого підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини зазначеного позивачем рішення Конституційного Суду України, останнім констатовано, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Отже відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі довідки від 08.06.2021 №21/318.

Крім того, відповідно до абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції Законів України №911-VІІІ від 24.12.2015 та №1774-VIII від 06.12.2016), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Положення про встановлення тимчасового обмеження на періоди з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимального розміру пенсії у розмірі 10740 грн. визначено Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Однак, як слідує з пунктів 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ від 24.12.2015, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Крім того, згідно з п. 1 Прикінцевих Положень Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

З наведеного слідує, що законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не входить, так як у даних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Крім того, суд зазначає, що положеннями статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

- максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Частиною третьою статті 7 Закону №2464 визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до положень частин першої статті 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

З вищенаведених вимог чинного законодавства слідує, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску встановлює обмеження лише щодо нарахування та сплати єдиного внеску і не може слугувати підставою для обмеження розміру заробітної плати/грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оскільки у випадку отримання доходу, який перевищує максимальну величину бази нарахування, сплата єдиного внеску, розрахованого в межах максимальної величини бази нарахування, вважається належною.

Суд наголошує на тому, що положення частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІ1 не передбачає обмеження розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії максимальною величиною бази нарахування єдиного соціального внеску, а лише встановлює вичерпний перелік складових заробітної плати/грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Таким чином, суд вважає, що здійснення відповідачем обрахунку пенсії позивача з обмеженням розміру заробітної плати/грошового забезпечення, виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, суперечить вимогам чинного законодавства.

Щодо дати, з якої позивачу необхідно здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції від 17.01.2002) із розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати, зазначеної у довідці Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Як було зазначено судом, у позовній заяві позивач просить суд здійснити їй перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002) з розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати, зазначеної у довідці Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 із виплатою різниці недоотриманої суми пенсії, починаючи з 21.09.2020, тобто дати звернення позивача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Натомість, згідно довідки Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 складові заробітної плати позивача визначені станом на 08.06.2021, у той час як із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 звернулась 22.09.2020, надавши довідку Київської міської прокуратури від 21.09.2020 №21/365 із складовими заробітної плати станом на 16.09.2020.

Відтак перерахунок пенсії позивача з 21.09.2020 на підставі довідки Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 не може бути проведений, оскільки у довідці Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 визначений розмір заробітної плати/грошового забезпечення станом на 08.06.2021, а не на 21.09.2020.

Суд зауважує, що перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення станом на 08.06.2021 може бути проведений з 08.06.2021, тобто з дати, станом на яку зафіксовано розмір заробітної плати позивача у цій довідці.

Таким чином, для ефективного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , починаючи з 08.06.2021, оформлену листом від 20.04.2023 №2600-0205-8/77120, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції від 17.01.2002) із розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати у розмірі 127001,10 грн., зазначеної у довідці Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 08.06.2021, з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити різницю недоотриманої суми пенсії з 21.09.2020 згідно Довідки від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданої Київською міською прокуратурою, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії (з розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002) по день здійснення такого перерахунку та забезпечити її виплату, яку здійснити разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", суд зазначає наступне.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду; установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою; внесено до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 8, зміни, що додаються.

Відповідно до пункту 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649 (в редакції чинній станом на 22.08.2018), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно із пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

У той же час, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Отже, Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, починаючи з 22.07.2020 до спірних правовідносин вже не може бути застосований і виконання рішення суду у даній справі повинно здійснюватись згідно вимог чинного законодавства в сфері виконання судових рішень.

Враховуючи викладене та у зв`язку з тим, що постанова КМ України від 22.08.2018 №649, а саме її п.1 та 2, визнані нечинними, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в м.Києві виплатити різницю недоотриманої суми пенсії з 08.06.2021 згідно довідки Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії (з розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002) та забезпечити її виплату, яку здійснити разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , оформлену листом від 20.04.2023 №2600-0205-8/77120.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії по інвалідності, визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції від 17.01.2002) із розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати у розмірі 127000,10 грн. (сто двадцять сім тисяч грн. 10 коп.), зазначеної у довідці Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 08.06.2021, з урахуванням вже виплачених сум.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) різницю недоотриманої суми пенсії з 08.06.2021 згідно довідки Київської міської прокуратури від 08.06.2021 №21/318 про складові заробітної плати/грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії (з розрахунку 90% від суми щомісячної заробітної плати, відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (у редакції від 17.01.2002) та забезпечити її виплату, яку здійснити разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", з урахуванням вже виплачених сум.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.