Справа № 420/2610/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2610/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

22 січня 2024 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення виплаченого 23.12.2023 року на виконання Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року у справі №420/16910/22;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення виплаченого 23.12.2023 року на виконання Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року у справі №420/16910/22.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем виплачено грошове забезпечення на виконання рішення суду без нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів його виплати, що позивач вважає протиправним.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що законодавством, чинним на момент нарахування індексації, не передбачалась виплата компенсації за порушення строків виплати індексації грошових доходів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовні вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що компенсація втрати частини доходів, про яку просить позивач, пов`язана з несвоєчасною виплатою індексації за період з 01.12.2015 року по 13.09.2020 року. В свою чергу, індексацію грошового забезпечення включено до складу доходів лише 04 лютого 2021 року, шляхом внесення змін до ч.2 Закону України «Про компенсацію втрати частин доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Отже, на переконання апелянта, на момент виникнення спірних правовідносин індексація грошового забезпечення не входила до складу доходів громадян на які поширюється дія Закону України «Про компенсацію втрати частин доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 року №168 майора ОСОБА_1 призначену наказом Головнокомандувача ЗСУ від 30.05.2022 року №3670 на посаду начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби АДРЕСА_1 . З 17.06.2022 року виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .

Позивачка вважаючи, що у період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме не в повному обсязі нараховувався посадовий оклад, звернулась до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року по справі №420/16910/22, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023 року, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 17.06.2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого відповідно Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

23 грудня 2023 року на виконання судового рішення відповідачем здійснено перерахунок та виплачено на користь позивача грошове забезпечення у сумі 144 655,98 грн

Оскільки відповідачем виплачено грошове забезпечення на виконання рішення суду без нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів його виплати, позивачка вважаючи порушеними її права, звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу сум грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі сум індексації грошових доходів громадян. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі страхові виплати, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом спору у справі, що розглядається, є нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням виплати грошового забезпечення позивача.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року по справі №420/16910/22, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023 року, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 17.06.2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого відповідно Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене судове рішення є преюдиційним для справи, що розглядається.

У контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

За обставинами справи, недоплачені суми грошового забезпечення за період 2020 2022 роки відповідач виплатив ОСОБА_1 на виконання рішення у справі №420/16910/22 лише 23 грудня 2023 року, тобто з порушенням строків виплати грошового забезпечення більше ніж на один місяць, що підтверджується призначенням платежу. Викладене є підставою для отримання позивачем компенсації втрати частин доходу.

Відповідно приписів ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Отже законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частин доходу у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення за 2020-2022 роки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 200/15033/21 від 06 березня 2024 року.

Судова колегія наголошує, що апелянт жодним чином не заперечує факту порушення строків виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , однак помилково обґрунтував апеляційну скаргу незгодою з наявністю у позивача права на отримання компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати індексації, в той час як в даному випадку позивач набула право на отримання компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 лютого 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко