Справа № 380/11073/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 рокусправа № 380/11073/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Радехівської міської ради Львівської області (далі відповідач, Радехівська міська рада), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача по розгляду заяви позивача № 712 від 21.07.2022;

- зобов`язати відповідача розглянути вказану заяву на сесії ради у встановленому законом порядку.

В обґрунтування позову зазначив, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування № 777 від 05.04.2005. Вказав, що на час отримання у дарунок вказаного житлового будинку, земельна ділянка для його обслуговування приватизованою не була, як і не була предметом договору дарування. Повідомив, що житловий будинок АДРЕСА_1 до 1950 року належав сім`ї ОСОБА_2 , яка 31 січня 1950 року за рішенням Особливої наради при МДБ СРСР від 13.02.1950 року була виселена з с. Радванці на спецпоселення з конфіскацією майна в Амурську область з політичних мотивів, як сім`я посібника учасникам ОУН, звідки повернулася в 1958 році. Як зазначив позивач, у період відсутності вказаної сім`ї житловий будинок із належною до нього земельною ділянкою займав гр. ОСОБА_3 з сім`єю. Позивач стверджує, що у записах в погосподарській книзі за 1950-1953 роки розмір належної до будинку земельної ділянки значиться 0,14 га. ОСОБА_1 вважає, що розмір даної земельної ділянки було зменшено до 0,05 га з невідомих підстав, оскільки рішення ради про таку зміну відсутнє, а будинок було повернуто сім`ї ОСОБА_4 28.09.2004. Позивач вказав, що про те, що за будинком рахується земельна ділянка меншого розміру ОСОБА_4 дізнався із Рішення Корчинської сільської ради ХІУ сесії ІV скликання від 13 січня 2005 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 », проте вказане рішення він не реалізовував та не оскаржував за станом здоров`я, а згодом подарував будинок ОСОБА_1 . Повідомив, що він як новий власник будинку звернувся до Корчинської сільської ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та рішенням Корчинської сільської ради ХV сесії ІV скликання від 19 квітня 2005 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування житлового будинку» ОСОБА_1 , передано у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,05 га. Позивач не погоджуючись з розміром земельної ділянки неодноразово звертався в державні установи та в правоохоронні органи. Повідомив, що на звернення ОСОБА_1 , щодо порушення земельного законодавства службовими особами Корчинської сільської ради при вирішенні питання про виділення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 внесено подання сільському голові Корчинської сільської ради. Перевіркою прокуратури встановлено, що гр. ОСОБА_5 (суміжний землекористувач) користується значно більшою земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку за відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували її право користування чи власності даною земельною ділянкою та без будь-яких документів про площу земельної ділянки.

Повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 78 Земельного кодексу України особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються. На думку позивача, це означає, що дійсними вважаються лише ті відносини власності, які виникли після 15 травня 1992 року, а право на земельні ділянку як цієї дати не поновлюється та не є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців. З огляду на те, що ОСОБА_5 по даний час не набула у встановленому законом порядку ні права користування, ні права власності на земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 якою користується (0,25 ОБЖ та 0,15 ОСГ) земельна ділянка залишається у розпорядженні сільської (міської) ради і до її компетенції відноситься питання зміни розміру зазначеної земельної ділянки на користь ОСОБА_1 , встановлення меж з. д. та зобов`язання ОСОБА_5 перенести огорожу, згідно з встановленими межами. Вказав, що з огляду на вищенаведене та відповідно до законодавства 21.07.2022 представник просив винести на розгляд чергової сесії ради питання впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку). За результатами її розгляду листом від 04.08.2022 № 1522 представника повідомлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» внесено зміни в Розділ X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, а саме доповнено пунктами 27 і 28. Зазначив, що п. 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України визначено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої передачу розроблення такої документарну забороняється. Позивач вважає, що у такий спосіб відповідач вкотре самоусунувся від вирішення по суті заяви шляхом винесення порушеного в заяві питання, як цього вимагає закон, на розгляд сесії ради, підмінивши суть звернення щодо впорядкування розмірів суміжних земельних ділянок прийняттям рішення щодо їх приватизації, яка дійсно під час дії воєнного стану в Україні зупинена. Вказав, що в подальшому відповідач листом від 07.03.2023 № 532 повідомив позивача про те, що його заяву № 712 від 21.07.2022 року розглянуто на засіданні депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК 13.02.2023 р. за результатами розгляду, беручи до уваги наявні земельно-облікові документи, керуючись п. 2 ст. 158 ЗК України рекомендували звернутися до суду. Тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 24.05.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 07.06.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 13845ел від 23.06.2023, вх. № 47745 від 27.06.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що Радехівською міською радою звернення ОСОБА_1 , від 21.07.2022 року щодо збільшення розміру земельної ділянки біля належного йому на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 розглянуто і листом від 04.08.2022 року № 1522 інформовано, що відповідно до п. 27 Розділу X Перехідні положення" Земельного кодексу України що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Повідомив, що після припинення дії воєнного стану в Україні або скасування вищенаведеної норми Земельного кодексу України Радехівською міською радою за умови надання ним належних підтверджувальних документів, які потрібні для розгляду даного питання звернення буде розглянуто відповідно до чинного законодавства України. Зазначив, що позивачу міською радою вказано що відповідно до законодавства України приватизація земельних ділянок під час дії воєнного стану заборонена, також рекомендовано надати необхідні документи для розгляду звернення після внесення змін в земельне законодавство або закінчення дії воєнного стану. Відповідач вказав, що звертаючись до міської ради ОСОБА_1 в заяві просив впорядкувати розміри земельних ділянок, тобто збільшити розмір земельної ділянки дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,05 га яку вже було надано йому рішенням Корчинської сільської ради. Вважає, що ОСОБА_1 хоче збільшити свою земельну ділянку шляхом приєднання частини земельної ділянки яка згідно з земельно-шнурової книги Корчинської сільської ради з 1992 року перебуває у володінні ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Зазначив, що відповідно до земельно-шнурової книги за ОСОБА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,65 га по АДРЕСА_1 . Тобто у своїй заяві позивач просить міську раду прийняти рішення яким надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з метою передачі її у власність, а саме надати можливість почати процес приватизації частини земельної ділянки що чинним законодавства України заборонено під час дії воєнного стану. З цього приводу повідомив, що заява ОСОБА_1 від 21.07.2022 року розглянута на засіданні депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК 13.02.2023 року відразу ж після надання до заяви позивачем необхідних документів (копії паспорта, права власності на будинок, земельну ділянку). В ході розгляду заяви ОСОБА_1 депутатською комісією було встановлено що Корчинською сільською радою 19.04.2005 року прийнято рішення, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для обслуговування-житлового будинку, площею 0,05 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Згідно з земельно-шнуровими книгами ця земельна ділянка закріплена за ОСОБА_1 Сусідні земельні ділянки площею 0,15 га та 0,25 га перебувають в користуванні ОСОБА_5 і надані їй для ведення ОСГ та ОЖБ та відповідно до земельно-шнурової книги з 1992 року закріплені за ОСОБА_5 . Також зазначив, що Комісією при розгляді заяви ОСОБА_1 враховано і те що при поданні заяви до Радехівської міської ради Львівської області щодо збільшення розміру земельної ділянки біля належного йому на праві власності житлового будинку не дотримано норм п. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, до якого додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення, п. 6 громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, яких зазначено бажане місце розташування земельної, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Враховуючи вищенаведені факти, наявні земельно-облікові документи та враховуючи не дотримання позивачем норм чинного законодавства при поданні заяви, депутатською комісією з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК позивачу відмовлено у винесенні на розгляд сесії міської ради його питання, про що ОСОБА_1 повідомлено. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 51415 від 07.07.2023) у якій навів доводи, аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Рішенням XIV сесії IVскликання Корчинської сільської ради Радехівського району від 13.01.2005 «Про безплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_4 в с. Радванці, передано безплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку ОСОБА_4 площею 0,05 га в АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6968513 від 11.04.2005, позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 777 від 05.04.2005.

Договір дарування № 777 від 05.04.2005 зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з такого Реєстру № 850042 від 05.04.2005.

Представниця позивача адвокат Матвійчук Г.М. звернулася до Радехівської територіальної громади із заявою від 21.07.2022 у якій просила винести на розгляд сесії ради питання впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку).

Листом від 04.08.2022 № 1522 відповідач повідомив представницю позивача про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» внесено зміни в Розділ X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, а саме доповнено пунктами 27 і 28. Зазначив, що п. 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України визначено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої передачу розроблення такої документарну забороняється. Вказав, що після припинення дії воєнного стану в Україні або скасування вищенаведеної норми Земельного кодексу України Радехівською міською радою за умови надання належних підтверджувальних документів, які потрібні для розгляду даного питання звернення буде розглянуто відповідно до чинного законодавства.

Листом від 07.03.2023 № 532 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що заява позивача № 716 від 21.07.2022 розглянута на засіданні депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва, екології та АПК, 13.02.2023 в присутності матері ОСОБА_1 . З метою встановлення факту використання громадянкою ОСОБА_5 частини земельної ділянки, яка з слів матері позивача, належала до будинку АДРЕСА_1 , комісія беручи до уваги наявні земельно-облікові документи, керуючись п. 2 ст. 158 Земельного кодексу України рекомендовано звернутися до суду.

Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо розгляду його заяви на сесії ради, відтак звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України, Земельний кодекс України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За приписами ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Порядок набуття права на землю визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Згідно з частиною першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування, у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу, належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

За приписами ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

При цьому, суд звертає увагу, що у заяві від 21.07.2022 позивач просив винести на розгляд сесії ради питання впорядкування розмірів земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , їх розмежування та зобов`язання ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену металеву огорожу (сітку). Разом з тим, відповідач кваліфікував таку заяву як заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з метою передачі її у власність.

На думку суду, у відповідача були відсутні підстави для переоцінки заяви позивача, тому такі дії суд оцінює як протиправні.

З цих же підстав суд критично оцінює доводи відповідача про те, що після припинення дії воєнного стану в Україні або скасування вищенаведеної норми Земельного кодексу України Радехівською міською радою за умови надання належних підтверджувальних документів, які потрібні для розгляду даного питання звернення буде розглянуто відповідно до чинного законодавства.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 № 2145-ІХ, доповнено Розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України пунктом 27, відповідно до якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

У такому випадку суд вважає, що оскільки заява позивача не стосувалася надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельної ділянки, то покликання відповідача на вищевказану норму є безпідставними.

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд наголошує на тому, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, надає громадянину дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову в його наданні у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Радехівська міська рада Львівської області не розглянула заяву позивача в порядку, визначеному законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Отже, відповідач належним чином не вирішив питання за результатом звернення позивача згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України та закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача є обґрунтованими, тому, необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду у встановленому законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" порядку заяви ОСОБА_1 від 21.07.2022.

Таким чином позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача розглянути на сесії заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України та закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Вказані висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 823/59/17, якій в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд зазначає, що відповідні критерії при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем не дотримані.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням обсягу задоволених позовних вимог, судовий збір у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Радехівської міської ради Львівської області (80200 Львівська область м. Радехів проспект Відродження 3; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Радехівської міської ради Львівської області щодо розгляду у встановленому законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" порядку заяви ОСОБА_1 від 21.07.2022.

3. Зобов`язати Радехівську міську раду Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України та закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Радехівської міської ради Львівської області 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. П. Качур