Справа № 160/30483/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/30483/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року (суддя 1-ї інстанції: Юрков Е.О.) в адміністративній справі №160/30483/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.08.2023 № 25 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1983 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1986 року по 30.06.2000 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду У країни у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.08.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13, п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області та прийнято рішення від 08.08.2023 №25, яким і було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки згідно наданих документів право на призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутнє. Позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з чим, звернувся до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №25 від 08.08.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1983 по 16.04.1984, з 12.06.1986 по 14.02.2002.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1983 по 16.04.1984, з 12.06.1986 по 14.02.2002 підлягають задоволенню, оскільки при прийнятті даного рішення, судом першої інстанції не враховано те, що відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Наголошує, що одних записів трудової книжки про факт роботи не достатньо для зарахування до пільгового стажу вищенаведеного періоду роботи, через те, що в трудовій книжці відсутні відомості, щодо безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві, або на протязі календарного року в тваринництві. Для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення машиністів-трактористів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції повний робочий день необхідні довідки про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідної форми, затвердженої додатком до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7.

Позивач не скористався правом подання відзиву.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.08.1983 ОСОБА_1 видано атестат №125, яким йому присвоєно кваліфікацію тракторист-машиніст ІІІ класу.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , встановлено, що:

- 01.11.1983 - прийнятий на роботу в радгосп «Степной» КВО трактористом на дільницю №2 (наказ №301 від 23.11.1983);

- 16.04.1984 звільнений з радгоспу у зв`язку з вступом до лав Радянської армії (наказ №93 від 17.04.1984);

- служба в лавах Радянської армії;

- 12.06.1986 - прийнятий на роботу в радгосп «Степной» КВО трактористом ІІІ класу на дільницю №2 (наказ №135 від 10.06.1986);

- 14.02.2002 звільнений з радгоспу за власним бажанням, ст. 38 Кзот України (наказ №24 від 16.02.2002).

Архівним відділом Виконавчого комітету Криворізької міської ради видано архівну довідку №П-1812-В/25-02 від 13.07.2023 про те, що в наказах з кадрових питань (особового складу), особових картках звільнених працівників Радгоспу «Степовий» КВО МОУ с.Степове (26.07.2008-2012рр. - Державне підприємство «Степове» МОУ) « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (так у документі) значиться «тракторист участка №2» з 01 листопада 1983 року (наказ №301 від 23.11.1983);

- звільнений «в связи с уходом в ряды Советской Армии» 16 квітня 1984 року (наказ №93 від 17.04.1984);

- прийнятий «тракторист участка №2» з 12 червня 1986 року (наказ №l35 від 10.06.1986);

- звільнений 14 лютого 2002 року (наказ N24 від 16.02.2002).

Відповідно архівної довідки №П-1811-В/25-02 від 13.07.2023 зазначено відомості про заробітну плату позивача з 1983 по 1984 роки.

Відповідно архівної довідки №П-1811-В/25-02/1 від 13.07.2023 зазначено відомості про заробітну плату позивача з 1986 по 1991 роки.

Відповідно архівної довідки №П-1811-В/25-02/2 від 13.07.2023 зазначено відомості про заробітну плату позивача з 1992 по 1996 роки.

Відповідно архівної довідки №П-1811-В/25-02/3 від 13.07.2023 зазначено відомості про заробітну плату позивача з 1997 по 2000 роки.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 01.08.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №25 від 08.08.2023 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років та зазначено, що «Вік заявника 57 років 05 місяців 27 днів. Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення Закону визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (на 11.10.2017), мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України - після досягнення 55 років і при стажі роботи, для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Страховий стаж особи становить 33 роки 4 місяці 1 день. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років 10 років 3 місяці 14 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: *за доданими документами до страхового стажу та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років зараховано всі періоди. Згідно наданих документів право на призначення пенсії за вислугу років згідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутнє».

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №25 від 08.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області №25 від 08.08.2023 про відмову в призначенні йому пенсії підлягають задоволенню, оскільки відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, прийняв рішення без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання принципу рівності перед законом, та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відповідач неправомірно не зарахував періоди роботи з 01.11.1983 по 16.04.1984, з 12.06.1986 по 14.02.2002 до спеціального стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог доходить наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Положеннями статті 13 Закону № 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зокрема, пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Згідно з статтею 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж та працював на посадах тракториста-машиніста.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Так, згідно із пунктом 20 Порядку № 637 додатково в уточнюючій довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7 про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

При зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення (форма довідки додається).

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.07.2020 у справі №128/1402/17, від 24 червня 2020 року у справі №392/1846/15-а, від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.

Як встановлено судом першої інстанції, за розрахунком стажу позивача (форма РС-право) вбачається, що періоди з 01.11.1983 по 16.04.1984 - 0 років 5 місяців 16 днів та з 12.06.1986 по 14.02.2002 - 15 років 8 місяців 3 дні зараховані до страхового стажу позивача.

Водночас, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 7-12), позивач у спірний період працював на наступних посадах та у таких підприємствах:

- 01.11.1983 - прийнятий на роботу в радгосп «Степной» КВО трактористом на дільницю №2 (наказ №301 від 23.11.1983);

- 16.04.1984 звільнений з радгоспу у зв`язку з вступом до лав Радянської армії (наказ №93 від 17.04.1984);

- служба в лавах Радянської армії;

- 12.06.1986 - прийнятий на роботу в радгосп «Степной» КВО трактористом ІІІ класу на дільницю №2 (наказ №135 від 10.06.1986);

- 14.02.2002 звільнений з радгоспу за власним бажанням, ст. 38 Кзот України (наказ №24 від 16.02.2002).

Зазначені вище обставини також підтверджуються архівними довідками Виконавчого комітету Криворізької міської ради №П-1812-В/25-02 від 13.07.2023, №П-1811-В/25-02 від 13.07.2023, №П-1811-В/25-02/1 від 13.07.2023, №П-1811-В/25-02/2 від 13.07.2023, №П-1811-В/25-02/3 від 13.07.2023, які містять відомості про накази з кадрових питань (особового складу), особових картках звільнених працівників Радгоспу «Степовий» КВО МОУ с.Степове (26.07.2008-2012рр. - Державне підприємство «Степове» МОУ» та заробітну плату позивача за 1983-1984,1986-1991,1992-1996,1997-2000, що підтверджує право позивача на пільгове забезпечення згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З апеляційної скарги, відзиву на позовну заяву та оскаржуваного рішення вбачається, що в якості підстави для відмови у призначенні пенсії послугувала відсутність у позивача стажу роботи на посаді машиніста-тракториста, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Суд критично ставиться до означених тверджень скаржника, оскільки на працівника на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах

Аналогічна правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, прийняв рішення без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання принципу рівності перед законом, та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, оскільки неправомірно не зарахував періоди роботи з 01.11.1983 по 16.04.1984 та з 12.06.1986 по 14.02.2002 до спеціального стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача в даному випадку буде саме зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву останнього з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/30483/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак