Справа № 620/3856/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/3856/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2024 №UA102000/2024/000015/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA102020/2024/000032.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що процедурні порушення відповідача вказують на необґрунтоване та формальне прийняття ним відмови в митному оформленні, що є підставою для визнання оскаржуваних рішень протиправними та їх скасування.

Суд ухвалою від 25.03.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали на надання відзиву на позов.

Відповідач надав відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні вимог та зазначив, що резервний метод було застосовано у зв`язку з відсутністю можливості застосування попередніх методів, при здійсненні митної оцінки.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він наголосив, що обставини, зазначені відповідачем у відзиві брати до уваги не можна через процесуальні порушення з боку відповідача, а також через те, що суть відзиву відповідача фактично копіює зміст рішення про коригування митної вартості від 26.02.2024 №UA 102000/2024/000015/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA102020/2024/000032. Жодних нових аргументів чи заперечень відповідач не зазначив. У більшості своїй відповідач процитував положення вимог МК України та окремі тези позовної заяви з тими ж самими суб`єктивними судженнями, що були зазначені у рішенні про коригування та картці відмови.

Чернігівською митницею подано заперечення, в яких нею наголошено, що представник позивача жодним чином не спростував обґрунтування митного органу щодо розбіжностей, які були виявлені в документах під час здійснення митного оформлення спірного товару та детально обґрунтованіу відзиві на позовну заяву. Позивачем не виконаний обов`язок щодо надання до митного оформлення разом з митною декларацією банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідних для ідентифікації товару, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 53 МКУ.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

09.10.2023 між INFINITY MOBIL YA DIS TICARET LIMITED SIRKETI та ФОП ОСОБА_1 було укладено контракт №6 про купівлю товару, а саме кухонних наборів меблів.

Відповідно до умов цього договору та відповідно до рахунку-фактури (інвойс) № INE010 вартість (ціна) вказаного товару становить 23010 (двадцять три тисячі десять) доларів США.

З метою здійснення митного оформлення даного товару до митниці подано митну декларацію 24UA00U5, відповідно до якої митна вартість визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору (інвойсу) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявленої митної вартості митному органу було подано:

Пакувальний лист б/н від 16.02.2024;

Рахунок-проформа (Proforma invoice) №INF6667666 від 22.01.2024;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №INE010 від 16.02.2024;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 16.02.2024;

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №Al 898160 від 16.02.2024;

Банківські платіжні документи №6 від 25.01.2024 та №11 від 14.02.2024;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару, а саме довідка б/н від 16.02.2024;

Специфікація виробника товару б/н від 16.02.2023;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару price list б/н від 01.01.2024;

Контракт № 6 від 09.10.2023 та додаткова угода №1 від 24.10.2023, додаткова угода №2 від 13.02.2024 та додаткова угода №3 від 16.02.2024;

Договір про надання послуг митного брокера №10/2024 від 14.02.2024;

Договір на перевезення товару №027 від 01.11.2023;

Договір на перевезення товару №029 від 01.11.2023;

Інші некласифіковані документи RNT2024-009 від 12.02.2024;

Копія митної декларації країни відправлення 24060600ЕХ00005613 від 16.02.2024;

Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA00U5 від 26.02.2024.

На підставі всіх поданих позивачем документів, митним органом 26.02.2024 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 102000/2024/000015/2 із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару та видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

У картці відмови зазначено:

«У порушення вимог частини шостої статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - МКУ) уповноваженою особою (представником) заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з чим відповідно до пункту 3 частини 5 статті 54 МКУ здійснено коригування митної вартості товару №1 на підставі наявних у митниці відомостей згідно Рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2024 № UA102000/2024/000015/2. Причина здійснення коригування митної вартості: В порядку контролю правильності визначення митної вартості (ч.1 ст.54 МКУ) товарів, реалізуючи право, передбачене п.1 ч.5 ст.54 МКУ, та керуючись Методичними рекомендаціями здійснено перевірку достовірності інформації, що наведена в поданих до митного оформлення документах. За результатами її опрацювання встановлено наступне (причини запиту додаткових документів): 1. До митного оформлення надані платіжні інструкції в іноземній валюті від 25.01.2024 №6 та від 14.02.2024 №11, але ці документи не містить жодних відміток банку (штамп/ печатка, підписи або ЕЦП), яка підтверджувала б факт здійсненої фінансової операції (сплати коштів за придбаний товар). 2. Відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті від 25.01.2024 №6 та від 14.02.2024 №11 комісійні витрати за переказ коштів здійснювалися за рахунок платника, про що свідчить відмітка в графі 71а «OUR». Але, до митної вартості товару їх включено не було, чим порушено вимоги п.1а ч.10 ст.58 МКУ. Документ про розмір сплати цих витрат митному органу не надавався. 3. В наданому до митного оформлення CMR від 16.02.2024 №б/н невідомо, хто здійснював перевезення вантажу, так як в графах 16 та 22 CMR інформація щодо перевізника товару відсутня, також відсутні відмітки митних органів. 4. Відповідно до пп.3.1 п.4 «Порядок розрахунків» наданого до митного оформлення договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.11.2023 №027 та заявки від 12.02.204 №RNT2024-009 оплата за перевезення у розмірі 100% здійснюється через 5 днів після завантаження в Туреччині. Такі платіжні документи, які підтверджували б сплату коштів за транспортне перевезення до митного оформлення надано не було, чим порушено вимоги п.5 і 6 ч.2 ст.53 МКУ. Враховуючи неподання документів відповідно до ч.2 ст.53 МКУ та виявлені розбіжності в наданих документах, які можуть свідчити про викривлення дійсної вартості товарів, та у зв`язку з відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, то відповідно до ч.3 ст.53 МКУ особі, уповноваженій на декларування, було запропоновано надати наступні додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; прайс-лист виробника товару; висновки про вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями про вартість товару; оплату рахунку щодо вартості транспортування; виписку з бухгалтерської документації (прибуткові та видаткові накладні за попередніми поставки).Надання вказаних документів дасть змогу підтвердити заявлений рівень митної вартості товарів (їх ціну та складові митної вартості). Крім того, відповідно до ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів. В свою чергу, декларантом додатково були надані прайс-лист виробника товару, оплата рахунку щодо вартості транспортування №12 від 20.02.2024, копія митної декларації країни відправлення від 16.02.2024 №24060600ЕХ00005613, лист отримувача від 26.02.2024 стосовно бухгалтерської документації, каталог виробника товару. Висновок про вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями про вартість товару надано не було. В митній декларації країни відправлення від 16.02.2024 №24060600ЕХ00005613 (копія) зазначена e-Fatura з іншим номером, відмінним від того, з яким надано даний документ до митного оформлення. В прайс-листі виробника відсутня інформація щодо цін оцінюваних товарів. Додатково надана платіжна інструкція в іноземній валюті №12 від 20.02.2024 але, цей документ не містить жодних відміток банку (штамп/печатка, підписи або ЕЦП), яка підтверджувала б факт здійсненої фінансової операції (сплати коштів за перевезення вантажу). У зв`язку з неподанням особою, уповноваженою на декларування, документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2 і 3 ст.53 Кодексу, враховуючи виявлені розбіжності в документах, недекларування складових митної вартості товару в повному обсязі, приймаючи до уваги митні оформлення товарів, здійснені в попередній період (згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби), а також враховуючи вимоги ч.6 ст.54 МКУ та те, що відповідно до п.2 ч.2 ст.52 та ч.2 ст.58 МКУ декларант має подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, є підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митним органом митної вартості товару самостійно. Відповідно до ч.5 ст.55 та ч.4 ст.57 МКУ проведена консультація з особою, уповноваженою на декларування, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією. Враховуючи вимоги ч.6 ст.54 МКУ підстави для визнання заявленої митної вартості товару відсутня. Проаналізувавши митні оформлення товарів встановлено, що згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією від 22.01.2024 №24UA49U4 митне оформлення: Меблі для столових і житлових кімнат, в розібраному стані... Виробник: PROLINE SANDALYE METAL SANAYI VE TIC.LTD.STI Торговельна марка: PROLINE вагою 6370 кг здійснено за рівнем митної вартості, визначеним за резервним методами, з розрахунку 4,42 USD/кг на умовах EXW при їх поставці з Туреччини. Тому митну вартість товару скориговано відповідно до ст. 64 МКУ за резервним методом відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, - митна декларація від 22.01.2024 №24UA49U4. Митну оцінку товару здійснено за резервним методом з розрахунку 4,42 USD/кг. Причини незастосування попередніх методів визначення митної вартості: 1) за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - з наведених вище причин: 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації щодо вартості операцій щодо подібних (аналогічних) товарів: 4) на основі віднімання вартості - відсутність достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МКУ); 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МКУ). Зазначене унеможливлює визначення митної вартості товару шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 МКУ, а тому його митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до положень ст.64 МКУ. Таким чином, порушено вимоги Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684) в частині зазначення інформації щодо митної вартості товару № 1 та методу її визначення в графах 12, 43, 45 та 46 митної декларації.».

Відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2024 №UA102000/2024/000015/2, позивачу відкореговано митну вартість із заявленої суми до митного оформлення 26210 дол, США (із транспортними затратами) до 69000,62 дол. США.

У подальшому позивач був змушений подати нову митну декларацію 24UA16U4, з метою як найшвидшого випуску товару у вільний обіг, за скоригованою митницею вартістю. За цією декларацією вартість товару було скориговано до 2 646 360, 08 грн, що еквівалентно 69000,62 дол. США.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно зі ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами) (МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною 1 ст.51 МКУ встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Отже, декларант визначає митну вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Як встановлено ч.2 ст.52 МКУ, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст.53 МКУ встановлено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 МКУ визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Виходячи з положень ст.53 МКУ, для підтвердження митної вартості товару декларант надає необхідні та наявні у нього документи, передбачені ч.2 цієї статті, і виключно у випадку наявності у поданих документах розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, надає документи, передбачені ч.3 ст.53 МКУ.

Частиною 5 ст.53 МКУ передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1-3 ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 МКУ передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

А отже, законодавчо встановлено, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.

Таким чином, єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність передбачених законодавцем обставин, встановлених ч.3 ст.53 МК України.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи підряд.

Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі №160/7901/18, згідно якої, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Також, відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 27.03.2023 у справі №802/306/17-а, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У зв`язку з цим, приписи вказаних вище статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь- якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Митний орган має право витребовувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Частиною 1 ст.55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1- 4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) цього Кодексу.

Частинами 2, 3 ст.58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. 4,5 ст.58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Суд встановлено, що позивачем було надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МКУ. Подані документи містили достовірні числові дані, які ідентифікували товар та піддавалися обчисленню, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.4,5 ст.58 МКУ.

При цьому, у всіх документах, поданих позивачем, в т.ч., митній декларації №24UA00U5, контракті від 09.10.2023, у інвойсі INE010, у свіфт-платежах від 25.01.2024 та від 14.02.2024, а також всіх інших документах, вартість товару становить 23010 дол. США, тобто відсутні будь-які розбіжності.

Запитуючи документи за переліком ч.3 ст.53 МК України, відповідачем не конкретизовано та не обґрунтовано, що саме повинні були підтвердити або спростувати конкретно запитувані ним документи та яким саме чином.

Натомість, до митного оформлення позивачем було надано всі наявні додаткові документи, які не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що відповідач у своєму рішенні жодним чином не аргументував причини коригування та не надав жодних розрахунків до даного рішення. Також відповідач не навів жодного обґрунтування, яким чином була визначена сума митної вартості та що саме вплинуло на визначення саме такого розміру митної вартості.

Митний орган, у разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування, обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за відповідним методом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №809/4367/15.

Вимагаючи надання додаткових документів митний орган не вказав, які конкретно розбіжності чи ознаки підробки він виявив у поданих декларантом документах, а також які конкретно відомості щодо числових значень складових митної вартості товару чи ціни, яка була сплачена/підлягала сплаті за цей товар потребують перевірки та/або додаткового підтвердження. Тобто, відповідач не зазначив про конкретні обставини, які викликають у нього сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості.

При цьому, як зазначено вище, декларантом було надано всі необхідні документи для митного оформлення, які в сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості, а тому зазначені відповідачем сумніви є необґрунтованими, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

В той же час, надаючи оцінку зазначеним у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів підставам її коригування, суд звертає увагу, що твердження відповідача про те, що платіжні документи на товар не містять жодних відміток чи штампів, на увагу не заслуговують, оскільки платежі було проведено в електронному вигляді через систему інтернет-банкінгу, і у самих платіжних документах зазначені вичерпні дані для ідентифікації документів, такі як дата та номер платіжного документа, рахунки відправника та отримувача, сума платежів, а також вихідний номер платежу та його код. Таких даних, на думку суду, достатньо для ідентифікації платежу, а відповідно для підтвердження його достовірності.

Також, позивачем було надано всі наявні у нього підтверджуючі документи щодо суми транспортних витрат. Саме у транспортному договорі, а також у платіжному документі і у довідці про транспортні витрати чітко вказані як сторони угоди на транспортне перевезення, так і сума транспортних витрат.

Варто звернути увагу, що умови договору, порядок оплати та виконання інших умов договорів, жодним чином не впливає на митну вартість товару, зокрема, відповідачем не доведено, яким чином відсутність тих чи інших даних у CMR про транспортування товару впливає на його митну вартість, якщо позивачем надавались інші підтверджуючі документи.

Щодо комісійних витрат, варто зазначити, що попри те, що позначка (OUR) в графі71а платіжних інструкцій в іноземній валюті від 25.01.2024 №6 та від 14.02.2024 №11 вказує на те, що комісійні витрати за переказ коштів здійснювалися за рахунок платника, тобто позивача, відповідачем жодним чином не доведено понесення позивачем цих витрат, а також не визначено їх розмір.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Пунктом 4 ч.2 ст.55 МКУ прямо встановлено, що, серед іншого, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Проте, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав конкретні обґрунтовані обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірне рішення не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної Відповідачем у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч.2 ст.55 МК України.

У повідомленні/рішенні відповідачем не зазначено жодних реальних розбіжностей у документах, що стосуються саме числового значення заявленої митної вартості, також не наведені наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, надані позивачем документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у Митній декларації та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Більш того, самі по собі припущення відповідача про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є достатніми для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі №815/6805/17 принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, суд відхиляє як безпідставні, посилання відповідача на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до вимог «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст.53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МКУ. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

В свою чергу, підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеної в Митній декларації, поданій позивачем, стала цінова інформація на товари, митне оформлення яких вже здійснено. При цьому, відповідач посилається щодо кожного попереднього методу (окрім першого) на «відсутність інформації», намагаючись «обґрунтувати» обрання останнього шостого (резервного) методу коригування, проте, це не є належним та послідовним обранням методу, в т.ч. з огляду й на те, що підстави не застосування першого методу були відсутні.

Наявність цінової інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окрім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Відсутність належних обґрунтувань відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача резервний (шостий) метод визначення митної вартості товару, замість першого методу.

Наведене дає підстави для висновку про протиправність оскаржуваних рішень та необхідності їх скасування та задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути 3275,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів від 26.02.2024 №UA102000/2024/000015/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №UA102020/2024/000032.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3275,00 грн (три тисячі двісті сімдесят п`ять грн) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Чернігівська митниця (просп. Перемоги, буд.6, м.Чернігів, Чернігівська область, 14017, ).

Повний текст рішення суду складено 23.05.2024.

Суддя Л.О. Житняк