Справа № 521/1300/24
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
22.05.2024
Справа № 521/1300/24
Провадження № 2-а/494/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 р м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Березівського районного суду Одеської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №1288404 від 21.01.2024 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 21.01.2024 інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову ЕНА №1288404 за адресою місця зупинки транспортного засобу (Chevrolet lacetti 2004 р.в., р.н. НОМЕР_1 ) м. Одеса, вул. Дальницька 17, якою було притягнуто ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення водія НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. У цій постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив пункт 31.4.3 «в» ПДР.

З вказаною постановою позивач не погоджується та зазначає, що однією з головних умов притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення суб`єктивної сторони складу правопорушення, яка полягає в наявності умислу. Тобто водій має усвідомлювати те, що він керує автомобілем з несправними зовнішніми світловими приладами.

ОСОБА_1 стверджує, що на місці зупинки поліцейському були надані пояснення, що згідно п.2.3 «а» ПДР України перед виїздом було перевірено технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, все було справне і працювало, а ліва фара у режимі ближнього світла перестала працювати в дорозі, тобто вийшла з ладу під час руху автомобіля. Конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення під час руху, тому під час руху позивач зазначає, що не міг знати про можливу несправність та не умисно їхав на автомобілі, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби і вказана несправність виникла не з залежних від нього причин, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП.

Позивач наголошує, що дізнався про несправність лівої фари лише після того, як вони разом з поліцейським перевірили цю обставину, вийшовши з автомобіля, при цьому лівий габарит був у справному стані.

Після зупинки авто поліцейським та повідомлення про несправність ОСОБА_1 мав намір направитися до найближчої СТО одразу, а у випадку відсутності працюючих станцій в той час (зупинка відбулася пізно ввечері приблизно о 21 40) - поїхати на СТО вранці наступного дня для усунення несправності, адже сам необхідними знаннями та уміннями він не володів. Відсутність роботи лівої фари в режимі ближнього світла, на думку позивача, важко помітити у поєднанні з такими обставинами: в нічному потоці постійно засліплюють фари зустрічних транспортних засобів; міське освітлення вулиць дуже яскраве і пляма світла від фар на дорожньому покритті (особливо в режимі ближнього світла) стає невидимою.

На думку позивача інспектором не надано будь-яких доказів про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, винність та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема про те, що він умисно їхав на автомобілі, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено наступне. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП підтверджуються змістом позовної заяви в якій позивач не заперечує той факт, що під час керування ним транспортним засобом CHEVROLET LACETTI, реєстраційний номер НОМЕР_1 на вищезазначеному транспортному засобі не працювало ближнє світло лівої фари.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1288404 від 21.01.2024 року у пункті «№7» «До постанови додасться» міститься посилання на докази, а саме: відео з пвр: 471828», що є реєстраційним номером портативного відеореєстратора інспектора ОСОБА_3 .

Відповідно до пп. 1 п. 3 Розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів становить 30 діб. Адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 було вчинено 21.01.2024 року. Строк зберігання відеозапису, який проводився під час фіксації адміністративного правопорушення, розгляду справи та накладення на позивача адміністративного правопорушення становить 30 діб, тобто до 20.02.2024 року включно. станом на день надходження до УПП в Одеській області ДПП матеріалів справи №521/1300/24 відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора за даним фактом відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУііАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, з огляду на все вищезазначене відповідач вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення. Поліцейський мав всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів по справі, ним дотримані процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача безпідставні, необгрунтовані.

Позивач подав відповідь на відзив, в такому зазначив, що відзив відповідача є шаблонним, що перекручує факти в його сторону. Зазначив, що свою вину у вчиненні правопорушення не визнає. Вважає, що навіть якщо поліцейський на свій суб`єктивний погляд, вважав, що мало місце правопорушення, то він враховуючи принцип співмірності покарання та принцип справедливості, мав обмежитись усним зауваженням, оскільки лівий габарит у транспортному засобі працював і у позивача відсутня вина у вчиненні правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав письмовий відзив у якому заперечував проти позову.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.01.2024 року відповідачем було складено постанову серії ЕНА №1288404 від 21.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова мотивована тим, що позивач, керуючи автомобілем марки Chevrolet lacetti 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , 21.01.2024 року о 21:42 год, порушив п.п «в» п.31.4.3 Правил дорожнього руху України, а саме у транспортного засобу під керуванням позивача в темну пору доби не працювала лампа лівої фари в режимі ближнього світла, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що умислу у нього на вчинення правопорушення не було, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Постановою ЕНА №1288404 від 21.01.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.п «в» п.31.4.3 Правил дорожнього руху України.

До відзиву на позов відповідачем не надано диск з відеозаписом моменту правопорушення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Факт непрацюючої фари в режимі ближнього світла під час руху транспортного засобу визнає і позивач в позовній заяві, і відповідач в поданому відзиві.

Разом з тим, відповідно до п.31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, зокрема водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.1. цих Правил.

Суд вважає за необхідне зауважити, що несправність, що виникла, наявна у транспортному засобі позивача не просто дозволяла, а в силу, п. 31.5 ПДР зобов`язувала до руху до місця ремонту задля її усунення.

Під час судового розгляду було встановлено, що перед початком руху позивач перевірив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу. Ліва фара в режимі ближнього світла вийшла з ладу під час руху транспортного засобу, про виявлену неправність він дізнався від працівника поліції. Втім, після зупинки інспектором та встановлення даної обставини, позивач повідомив, що мав намір відправитись до найближчої СТО для усунення несправності, адже сам відповідними навиками не володіє.

Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення за ст. 121 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак, матеріали справи не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ч.1 статті 121 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ч. 1 ст.121 КУпАП, оскільки у останнього не було умислу на здійснення правопорушення, а тому оскаржена постанова відповідача підлягає до скасування.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: - залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; - змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.3 статті 286 КАС України.

Керуючись статтями 122, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 241-250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП задовольнити.

Постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Грибенюка Євгена Івановича серія ЕНА №1288404 від 21.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Панчишин А.Ю.