Справа № 400/10393/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/10393/23

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 06.12.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі №400/10393/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу від 11.07.2023 № 305

У С Т А Н О В И В:

17.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення «суворої догани» наказом командира військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 № 305 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення «суворої догани».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що місце розташування підрозділу, у якому ОСОБА_1 проходить військову службу, не визначено. Також, ОСОБА_2 вказує, що він був відсторонений від виконання службових обов`язків та забезпечений житлом поза межами військової частини, а тому не мав будь-яких підстав знаходитись у місці дислокації підрозділу.

Не погоджуючись із позовними вимогами військовою частиною НОМЕР_1 до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що ОСОБА_1 10.07.2023 о 17год. 00хв. самовільно залишив визначене місце дислокації роти охорони та повернувся 11.07.2023 о 08год. 00хв. При цьому, причини своєї відсутності не пояснив.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 400/10393/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що згідно із фактичними обставинами справи є доведеним самовільне залишення ОСОБА_1 10.07.2023 о 17год. 00хв. визначеного місце дислокації роти.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що він не залучався до служби та виконання службових обов`язків за посадою у вільний від служби час. Позивач зауважує, що його було усунуто від виконання службових обов`язків. Також, ОСОБА_1 відмічає, що він проходить службу за контрактом та проживає за межами військової частини НОМЕР_1 .

Військовою частиною НОМЕР_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначено, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, адже він самовільно залишив місце дислокації роти охорони.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 військову службу в Збройних Силах України проходить за контрактом.

Відповідно до наявного у матеріалах справи контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 06.07.2021, громадянин України ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання:

- свято і неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників);

- знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України.

З матеріалів справи убачається, що у зв`язку повномаштабним військовим вторгненням російської федерації на територію України наказом від 24.02.2022 №64 особовий склад військової частини НОМЕР_1 переведено на казармений стан (у визначених місцях розташування та несення служби).

На виконання вимог заступника Головнокомандувача Збройних Сил України від 19.03.2022 №6142/С стосовно застосування противником ракетної зброї та авіації Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України наказано командирам військових частин розосередити особовий склад та не допустити його одночасне скупчення у одній споруді (будівлі, приміщенні), як вдень так і вночі під час відпочинку.

Апеляційним адміністративним судом з`ясовано, що командир роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 10.07.2023, у якому вказав, що 10.07.2023 о 17год 00хв. стрілець роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 без дозволу самовільно залишив місце постійної дислокації роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із рапортом командира роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 11.07.2023 стрілець роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 11.07.2023 о 08год. 00хв. самостійно повернувся до місця розташування підрозділу. Причин своєї відсутності не пояснив.

У свою чергу, командиром батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт від 11.07.2023 щодо притягнення стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Як зазначено в рапорті від 11.07.2023, своїм вчинком стрілець взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 порушує виконання бойового наказу щодо оборони м.Очаків №129ДСК від 10.04.2023, а також відмовився виконувати усний наказ та свої функціональні обов`язки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 №305 «Про притягнення до адміністративної відповідальності» стрільця взводу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «сувору догану».

Не погодившись із таким індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтями 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Військова дисципліна, серед іншого, зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Згідно із пунктом 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Згідно із пунктом 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладено таке дисциплінарні стягнення, як сувора догана.

Згідно із ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Сувора догана є одним з видів дисциплінарного стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни.

Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення. При цьому, вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

У постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 807/1325/16, правовідносини у якій подібні до спірних правовідносин, сформовано правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Досліджуючи подібні правовідносини Верховним Судом у постановах від 22.06.2023 у справі № 380/12332/20, від 13.07.2023 у справі №420/15045/21 викладено аналогічні правові висновки.

Згідно із фактичними обставинами справи, 10.07.2023 о 17год 00хв. стрілець роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 без дозволу самовільно залишив місце постійної дислокації роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Вчинення позивачем такого правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи рапортами командира роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 10.07.2023, від 11.07.2023, командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 11.07.2023.

Жодних доказів, які б спростовували викладені у вищеозначених рапортах обставини матеріали справи не містять.

Про існування таких доказів та необхідність їх витребування судом позивач під час розгляду справи із відповідним клопотанням не звертався.

Отже, вчинення стрільцем роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_1 досліджуваного правопорушення уважається доведеним.

Колегія суддів уважає за доцільне зауважити, що в даному випадку порушення військовослужбовцем допущено під час широкомаштабного вторгнення російської федерації на територію України, у той час коли необхідно бути максимально дисциплінованим.

Оскільки обраний для ОСОБА_1 вид дисциплінарної відповідальності «сувора догана» не є найсуворішим, не викликає сумнівів щодо його пропорційності та співмірності складу дисциплінарного правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту та з урахуванням характеру і обставин вчиненого військовослужбовцем правопорушення під час воєнного стану в Державі.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що наказом командира військової частини від 30.09.2022 №336 позивач уже притягувався до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення місця розташування підрозділу.

Такий індивідуальний акт був предметом перевірки в судовому порядку та відповідними судовими рішеннями (рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2023, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2023, у справі № 400/5967/22) установлено правомірність його прийняття.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуваний позивачем у даній справі наказ від 11.07.2023 № 305 суб`єктом владних повноважень прийнято цілком правомірно та обґрунтовано.

Колегія суддів зазначає, що проходження позивачем військової служби за контрактом не нівелює його обов`язку дотримуватись військової дисципліни.

Вказане спростовує наведений позивачем в апеляційній скарзі відповідний довід.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що наказами від 08.07.2023 №299, від 09.07.2023 №301 його усунуто від виконання службових обов`язків, адже відповідно до приписів пункту 4.33 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, військовослужбовці, усунуті від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади, якщо до них не застосовано запобіжних заходів кримінального провадження у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою, продовжують проходити військову службу згідно з пунктом 122 Положення, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених командиром (начальником) військової частини. Виконання обов`язків військової служби такими військовослужбовцями здійснюється за місцем проходження служби або у разі відсутності обмеження свободи пересування військовослужбовця - в іншому місці, визначеному посадовою особою, у чиєму підпорядкуванні вони перебувають.

Колегія суддів зазначає, що усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків не свідчить про звільнення від обов`язку проходження військової служби та наявності у нього можливості не з`являтись за місцем проходження служби.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що після добового наряду він має право на відпочинок, колегія суддів зазначає, що наявність у військовослужбовця права на відпочинок після добового наряду під сумнів не ставиться.

У даних правовідносинах досліджується питання щодо самовільного залишення місця постійної дислокації роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Слід також вказати, що факт винаймання позивачем житлового приміщення у 200 метрах від військової частини НОМЕР_1 не виправдує вчиненого позивачем порушення.

Не впливає на обсяг обов`язків військовослужбовця також те, що військова частина НОМЕР_1 займається тиловим забезпеченням.

Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні рішення в оскаржуваній частині судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі №400/10393/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу від 11.07.2023 № 305 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло