Справа № 487/2507/24
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №487/2507/24
Провадження №2-а/487/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судових засідань Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Свої вимоги обґрунтував тим, інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаментом патрульної поліції Поповичем В.М. неправомірно винесено постанову про адміністративне правопорушення від 12.03.2024 року серії БАД №993661 за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В гр. 5 оскаржуваної постанови зазначено, що позивач "керуючи транспортним засобом вантажопідйомністю до 3,5 тонн не пройшов своєчасно технічний контроль, чим порушив вимоги 31.3б ПДР, в експлуатації з 14.04.2017 року". При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Вважає, що постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки зупинка автомобіля здійснена без наявності жодних законних підстав зупинки, а отже всі подальші дії та рішення інспекторів також протиправні; даний легковий (не вантажний) пасажирський автомобіль категорії "В" з дозволеною максимальною масою 3000 кг (тобто до 3500 кг) та з кількістю місць для сидіння не більше 9, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів, не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю, а вимоги інспектора щодо обов`язку проходження автомобілями з дозволеною максимальною масою 3000 кг технічного огляду не відповідають закону. Позивач працює машиністом автокрану. На роботу добирається на автомобілі Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 . 12.03.2024 року їхав з роботи додому на автомобілі Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва автомобіль є легковим пасажирським. Незважаючи на відсутність жодних порушень, під час руху автомобіль зупинено працівниками поліції. Аргументів щодо відсутності жодного правопорушення та про безпідставність притягнення до відповідальності до уваги поліцією взято не було та було винесено протиправне рішення про накладення стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова не відповідає дійсності, вимогам чинного законодавства України та підлягає скасування. Вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

21.03.2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

11.04.2024 року представником відповідача було надано відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що факт скоєння позивачем правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП є наявним та підтверджується наданими доказами у вигляді записів з нагрудного відеореєстратора, наякому зафіксовано факт руху та в подальшому зупинку транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Під час спілкування водій повідомив, що даний автомобіль належить приватному підприємцю та на ньому здійснюються технічні перевезення. Твердження позивача, що транспортний засіб яким він керував не потрібно проходити обов`язковий технічний огляд, не відповідає дійсності, оскільки на відеозапису з боді-камери чітко зафіксовано як позивач повідомляє про те, що транспортний засіб належить приватному підприємцю та на ньому здійснюються технічні перевезення. Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу доданого позивачем в додатки власником транспортного засобу є ОСОБА_2 . ОСОБА_2 є керівником, засновником та бенефіцеаром "АЙРОН-ГРУП" та "БК АЙРОН-ГРУП". Тому можна зробити висновок, що даний транспортний засіб використовується для забезпечення діяльності підприємств та водієм відповідно до трудових відносин є позивачем.

10.05.2024 року до суду надійшли пояснення свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких зазначає, що він є директором та бенефіціаром ТОВ "АЙРОН-ГРУП та ТОВ БК "АЙРОН-ГРУП". Зазначені компанії виконують будівель-монтажні роботи в м. Миколаєві. Згідно КВЕД, ліцензій, дозвільних документів основний вид діяльності вказаних підприємств - це будівництво житлових і нежитлових будівель та споруд. Підприємства не здійснюють комерційну діяльність з перевезення пасажирів чи вантажів. У власності як фізичної особи знаходиться транспортний Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу даний автомобіль є легковим пасажирським, з кількістю сидячих місць - 9, повною масою 3000 кг. З початку пандемії Covid-19 з`явились обмеження у русі громадського транспорту. Оскільки деяким працівникам було проблематично добиратись до роботи, передав у безоплатне користування автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 Транспортний засіб Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 не використовується і ніколи не використовувався для оплатного перевезення пасажирів чи вантажів, не приносить прибутку. Вказаний транспортний засіб не перебуває в оренді та на балансі підприємств, не ремонтується і не заправляється за рахунок підприємств.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Представника відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши надані докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з постанови серії БАД №993661 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 гривень.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною третьою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Матеріалами справи підтверджується, що Транспортний засіб Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України"Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Із системного аналізу вказаних правових норм випливає, що легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них, мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби, які не використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, - не підлягають обов`язковому технічному контролю незалежно від того, якій особі вони належать на праві власності.

При цьому ключовою є використання автомобіля саме для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, тобто надання володільцем відповідних послуг перевезення іншим особам в обмін на плату за це.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про те, що вказаний автомобіль підлягав обов`язковому технічному контролю.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Відсутні й докази того, що позивач ОСОБА_3 безпосередньо 12.03.2024 надавав такі послуги.

Відповідно до ст.90КАС України суд оцінює докази,які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо, тощо.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості Постанови. Доданий до відзиву диск з відеозаписом дій інспектора поліції щодо фіксації події, викладеної в протоколі, наведених вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана Постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Водночас, згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону №3674-VІ «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2024 році становить 605,60 грн. (3028,00 * 0,2), і саме така сума підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову від 12.03.2024 року серії БАД №993661 про накладення адміністративного стягнення, винесену Інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Поповичем В.М., відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва В.В.Кузьменко