Справа № 619/586/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р.Справа № 619/586/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Жорняк О.М., вул. Першого Травня, 63, м. Дергачі, Дергачівський район, Харківська область, 62300 по справі № 619/586/24

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Стрижак Альони Олегівни

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Стрижак Альони Олегівни, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Стрижак Альони Олегівни від 31 серпня 2023 року (№9304/41/14/01-2023), щодо виконання вимог ст.ст. 254, 255 КУпАП;

- зобов`язати начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Стрижак Альону Олегівну або іншу уповноважену особу забезпечити вимоги діючого законодавства шляхом дотримання вимог ст.ст. 254, 255 КУпАП, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення з правовою кваліфікацією ст. 130 КУпАП за обставинами події, що мала місце 13.07.2023 року стовно громадянина України ОСОБА_1 та поновити строки на оскарження неправомірних дій з боку начальника патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що 13.07.2023 року за адресою: м. Харків, вул. Польова, буд. 1 інспектором роти №5 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_3 було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 . У водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, застосовано захід забезпечення провадження шляхом відсторонення від керуванням транспортним засобом на 24 години і в подальшому ознаки, занесені до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735. 13.07.2023 року в порушення вимог ст. 254 КУпАП посадовою особою управління патрульної поліції в Харківській області ДПП не було проведено фіксацію адміністративного правопорушення до відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Згідно до Повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 13.07.2023 року виписаного поліцейським роти №5 батальйону №1 ОСОБА_4 , позивач прибув КНП ХОР ОНД 21.07.2023 року об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів 18А отримано відповідний висновок за результатами проведення медичних аналізів, але в порушення вимог ст. ст. 254, 255 КУпАП також - не було складено протоколу.

До начальника управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Стрижак А.О. позивачем було подано досудову вимогу від 21.08.2023, в якій позивач просив забезпечити виконання вимог ст. 254 КУпАП, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за обставинами події, що мала місце 13.07.2023 року та вимог ст. 221 КУпАП, щодо направлення протоколу про адміністративне правопорушення з правовою кваліфікацією ст. 130 КУпАП стосовно громадянина України ОСОБА_1 до суду для прийняття остаточного рішення та прийняття однієї з постанов передбаченої ст. 284 КУпАП. В порушення вимог ст.ст. 221, 254 КУпАП з боку начальника управління не було забезпечено вимоги діючого законодавства. Фактично відмовою №9204/41/14/01-2023 від 13.08.2023 року у виконанні вимог діючого законодавства начальником управління було незаконно, не за формою визначеною вимогами ст. 284 КУпАП перейнято на себе виключні дискреційні повноваження суду, передбачені вимогами ст. 221 КУпАП та незаконно проведено розгляд справи та закрито провадження за ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Відмовляючи позивачу у виконанні вимог ст. ст. 254, 255 КУпАП та не направляючи адміністративний матеріал до суду для прийняття рішення згідно до вимог діючого законодавства з боку начальника УПП в Харківській області ДПП було також порушено принцип правової визначеності, а саме в даному випадку позивач вправі очікувати завершення розпочатого адміністративного провадження у встановлений законодавством спосіб, тобто із винесенням однієї із передбачених ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанов.

На підставі викладеного, позивач вважає, що його права повинні бути захищенні шляхом зобов`язання відповідача у забезпеченні вимог діючого законодавства, а саме: виконання вимог ст.ст. 254, 255 КУпАП, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення з правовою кваліфікацією ст. 130 КУпАП за обставинами події, що мало місце 13.07.2023 року. З метою відновлення порушених прав позивача, слід зобов`язати відповідача ОСОБА_2 начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції виконати вимоги вимог ст.ст. 254, 255 КУпАП, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.03.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що судом першої інстанції невірно встановлено, що до компетенції інспектора поліції входять повноваження, щодо розгляду справи по суті та закриття провадження, передбаченої приписами ст. 130 КУпАП. Судом першої інстанції не було проведено дослідження доказів та не прийнято правового обґрунтування в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема не надано правового аналізу бланку направленню водія на свідоцтво, а також оглянуто відеофіксацію розпочатого провадження з боку поліцейського без завершення провадження у справі остаточним рішенням. Судом першої інстанції не було враховано, що відповідачем порушено принцип правової визначеності, а саме в даному випадку позивач вправі очікувати завершення розпочатого адміністративного провадження у встановлений законодавством спосіб, тобто із винесенням однієї із передбачених ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення - постанови. Суд першої інстанції невірно трактував норму відповідно до якої на думку суду, саме позивач повинен надати докази, які доводять протиправність дій посадової особи, що суперечить вимогами приписам ст. 77 КАС України. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, (правова позиція - Постанова Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13.07.2023 близько 17 год 57 хв на перехресті вулиці Академіка Павлова та провулка Конюшенного в місті Харкові працівниками УПП в Харківській області ДПП був зупинений транспортний засіб Mazda-3, номерні знаки НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

За результатами перевірки згідно облікових даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що позивач керував транспортним засобом при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області № 615/695/23, чим порушив пункт 2.1 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), в результаті чого, відносно ОСОБА_1 винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС 7331260 (далі - Постанова) за частиною 4 статті 126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400грн.

У зв`язку з виявленням у позивача ознак наркотичного сп`яніння останньому запропоновано пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер.

Отримавши згоду позивача, останнього було доставлено до КНП ХОР ОНД. У зв`язку з ненаданням працівниками КНП ХОР ОНД висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 вручено повідомлення про запрошення для встановлення наявності підстав оформлення та складання адміністративних матеріалів, за фактом можливого керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння

21.07.2023 отримано висновок КНП ХОР ОНД щодо результатів висновку медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. За результатами вказаного висновку ОСОБА_1 в стані сп`яніння не перебуває ознак сп`яніння не має.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, статтею 130 КУпАП, для складання протоколу про адміністративне правопорушення немає підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Окрім цього, Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно із положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пункту 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо- транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Пунктом 2.5 ПДР визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог пункту 2.9 «А» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як свідчать матеріали справи, за результатами перевірки згідно облікових даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що позивач керував транспортним засобом при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області № 615/695/23, чим порушив пункт 2.1 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), в результаті чого, відносно ОСОБА_1 винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС 7331260 за частиною 4 статті 126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400грн.

З рапорту поліцейського було встановлено, що після зупинки транспортного засобу Mazda-3 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Відповідно до частини 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Розділом III Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів

Так, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з виявленням у позивача ознак наркотичного сп`яніння останньому було запропоновано пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» (далі - КНП ХОР ОНД)

Отримавши згоду позивача, 13.07.2023 поліцейським роти № 5 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшим сержантом поліції Крюковським А. було направлено водія ОСОБА_1 до обласного наркологічного диспансеру для встановлення стану сп`яніння. У зв`язку з ненаданням працівниками КНП ХОР ОНД висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 вручено повідомлення про запрошення для встановлення наявності підстав оформлення та складання адміністративних матеріалів, за фактом можливого керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1740 від 13.07.2023 у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, у стані сп`яніння не перебував, що об`єктивно свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Адміністративне правопорушення може мати місце лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Визначальною зі згаданих ознак є поняття діяння, забороненого адміністративним законодавством.

Так, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Суб`єкт правопорушення - це деліктоздатна фізична, яка вчинила правопорушення та відповідає вимогам до суб`єкта правопорушення, встановленим КУпАП для конкретного адміністративного правопорушення (вік, перебування на певній посаді, керування транспортним засобом тощо).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це психічна сфера діяльності особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння. Елементи суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення можуть бути обов`язковими (вина) або факультативними (мотив, мета).

Вина - це свідоме, вольове відношення суб`єкта до скоєного нею суспільно небезпечного діяння і до настання його наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Відповідно до статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. З чого виходить, що протокол - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП

Тобто, законодавцем чітко визначено, що складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статтею 130 КУпАП можливе лише за наявності в діях водія складу адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння чи відмові водія від проходження огляду на визначення його стану.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно розділу X "Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП" наведеної Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз викладених норм також свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення складається у разі підтвердження стану сп`яніння або у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, статтею 130 КУпАП, для складання протоколу про адміністративне правопорушення немає підстав.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 640/12476/16-а зазначено, що вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогами чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судова колегія зазначає, що відповідач довів правомірність своїх дій в межах спірних правовідносин. В свою чергу, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження протиправних дій начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Стрижак Альони Олегівни.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.03.2024 року по справі № 619/586/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.03.2024 по справі № 619/586/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко