Справа № 340/7858/23
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Київ

справа № 340/7858/23

адміністративне провадження № К/990/9323/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів -Гімона М.М., Хохуляка В.В.,

Секретар судового засідання: Лопушенко О.В.

учасники справи:

представник позивача - не з`явився,

представник Головного управління ДПС у Кіровоградській області - Момот О.М.,

представник Державної податкової служби України - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Приватного підприємства «Авторєалнет»

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 (суддя: Черниш О.А.)

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 (судді: Божко Л.А., Суховаров А.В., Олефіренко Н.А.)

у справі № 340/7858/23

за позовом Приватного підприємства «Авторєалнет»

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області,

Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2023 року Приватне підприємство «Авторєалнет» (далі - позивач, ПП «Авторєалнет») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у Кіровоградській області) та Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України), в якому просило:

1) визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7949830/37073839 від 27.12.2022, №7949831/37073839 від 27.12.2022, №7949832/37073839 від 27.12.2022, №7949833/37073839 від 27.12.2022, №7949834/37073839 від 27.12.2022, №7949835/37073839 від 27.12.2022, №7949836/37073839 від 27.12.2022, №7949837/37073839 від 27.12.2022, №7949838/37073839 від 27.12.2022, №7949839/37073839 від 27.12.2022 та №7949841/37073839 від 27.12.2022;

2) зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №36 від 21.11.2022, №37 від 21.11.2022, №38 від 21.11.2022, №39 від 21.11.2022, №40 від 21.11.2022, №41 від 21.11.2022, №42 від 21.11.2022, №43 від 21.11.2022, №45 від 28.11.2022, №46 від 28.11.2022, №49 від 28.11.2022, за датою їх подання.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 позовну заяву ПП «Авторєалнет» повернуто позивачу, з підстав пропуску строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки шестимісячний строк звернення до суду для оскарження спірних рішень розпочався 28.12.2022 та закінчився 28.06.2023. Суд першої інстанції встановив, що після зупинення реєстрації податкових накладних №36 від 21.11.2022, № 37 від 21.11.2022, № 38 від 21.11.2022, № 39 від 21.11.2022, № 40 від 21.11.2022, № 41 від 21.11.2022, № 42 від 21.11.2022, №43 від 21.11.2022, № 45 від 28.11.2022, №46 від 28.11.2022, № 49 від 28.11.2022 позивач 23.12.2022 направив контролюючому органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо цих податкових накладних. За правилами пункту 3 Порядку №520 рішення за цими документами позивача комісія регіонального рівня повинна була прийняти не пізніше 30.12.2022. Комісія ГУ ДПС у Кіровоградській області вчасно прийняла рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме 27.12.2022, та тоді ж надіслала ці рішення позивачу в електронний кабінет. Тож саме тоді позивач як сумлінний платник податків повинен і міг дізнатися про ці рішення, які прийняті за наслідками розгляду поданих ним пояснень та документів, та усвідомлювати їх правові наслідки. Протягом цього строку позивач повинен був визначитися, чи звертатиметься він до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів, а вважаючи їх порушеними, мав би вчинити дії щодо підготовки позовної заяви та подати її до суду.

Тоді як до суду з цим позовом позивач звернувся лише 11.09.2023, а відтак, посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.07.2020 у справі № 1.380.2019.006119, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, зважаючи на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.07.2021 у справі № 380/5208/20, суд першої інстанції також зауважив, що наведені у заяві аргументи (як-то: зупинення роботи підприємства (простій) та перебування директора у відпустці у період з 26.12.2022 по 26.03.2023 за власним рішенням позивача) є суб`єктивними обставинами та не доводять існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами/труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк або у максимально короткий термін після закінчення цього строку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023, залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив касаційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах касаційної скарги позивач зазначив, що ухвала суду першої інстанції від 16.10.2023 та постанова суду апеляційної інстанції від 01.02.2024 прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а саме: ст. 55, Конституції України, ст.ст. 5, 6, 121, 122 КАС України, а також фактичних обставин справи.

Пояснює, що 27.12.2022 податковим органом прийнято оскаржувані рішення. 11.09.2023 засобами поштового зв`язку подано позовну заяву до суду першої інстанції. Однак, як стверджує позивач, судом першої та апеляційної інстанцій не враховано, що наказом директора ПП «Авторєалнет» № 26/12-1 від 26.12.2022 «Про оголошення простою та зупинення діяльності товариства на час дії воєнного стану та карантину», позивачем оголошено простій не з вини працівників та зупинено діяльність підприємства з 26.12.2022 по 26.03.2023.

Наказом директора ПП «Авторєалнет» № 26/12-2к від 26.12.2022 «Про відпустку без збереження заробітної плати ОСОБА_1 » директор ОСОБА_1 у зв`язку з простоєм підприємства відбув у відпустку з 26.12.2022 по 26.03.2023. Будь яка інша особа, крім директора, не має права на прийняття рішення про оскарження документів підприємства, укладання договорів на правову допомогу та інші дії та доступу до електронного кабінету платника податків, що не було врахована судами попередніх інстанцій.

За твердженням позивача, оскільки директор позивача перебував у відпустці, доступ до електронного кабінету платника податків мав тільки він, і в період з 26.12.2022 по 26.03.2023 не мав права виконувати свої посадові обов`язки, а тому не мав можливості отримати та ознайомитися з оскаржуваними рішенням від 27.12.2022, які направлялися засобами електронного зв`язку.

Відтак, позивач зазначає, що оскаржуване рішення фактично було отримано позивачем 27.03.2023, тобто після виходу керівника з відпустки, тому позивач вважає, що шестимісячний строк необхідно обраховувати саме з 27.03.2023, оскільки до цього моменту позивач не знав про зупинення реєстрації податкових накладних, що позбавило останнього можливості скористатися правом на оскарження вказаних рішень в строки, передбачені Законом, а також прийняти рішення щодо необхідності та строків оскарження зазначених рішень суб`єкта владних повноважень.

Відзив на касаційну скаргу відповідачами надано не було, що не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2024 відкрито касаційне провадження у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, а також вислухавши заперечення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Верховенство права є однією із засад здійснення судочинства в Україні (стаття 8 Конституції України). Суд керується верховенством права (пункт 1 частини 3 статті 2, стаття 6 КАС).

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною 1 статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої, якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 02.07.2020 у справі № 1.380.2019.006119 сформулював правовий висновок, відповідно до якого строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною 1 статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.07.2021 у справі № 380/5208/20 вказав, що норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначив, що наказом директора ПП «Авторєалнет» № 26/12-1 від 26.12.2022 «Про оголошення простою та зупинення діяльності товариства на час дії воєнного стану та карантину», позивачем було наказано оголосити простій не з вини працівників та зупинити діяльність підприємства з 26.12.2022 по 26.03.2023. Наказом директора ПП «Авторєалнет» № 26/12-2к від 26.12.2022 «Про відпустку без збереження заробітної плати ОСОБА_1 » директор ОСОБА_1 у зв`язку з простоєм підприємства відбув у відпустку з 26.12.2022 по 26.03.2023. Будь яка інша особа, крім директора, не має права на прийняття рішення про оскарження документів підприємства, укладання договорів на правову допомогу та інші дії та доступу до електронного кабінет платника податків, а відтак оскаржувані рішення фактично було отримано 27.03.2023 після виходу керівника із відпустки, тому позивач вважає, що шестимісячний строк необхідно обраховувати саме з 27.03.2023.

Разом з тим, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли висновку, що шестимісячний строк звернення до суду слід обраховувати саме з 28.12.2022, який закінчився 28.06.2023, тоді як до суду з даним позовом позивач звернувся лише 11.09.2023.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з тих підстав, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

В той же час, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Тобто, єдиною поважною причиною пропуску строку звернення до суду, на думку заявника, є перебування директора позивача у відпустці та оголошення простою та зупинення діяльності товариства на час дії воєнного стану та карантину.

Разом з тим, Суди попередніх інстанцій слушно зауважили, що зупинення роботи підприємства (простій) та перебування директора у відпустці у період з 26.12.2022 по 26.03.2023 за власним рішенням позивача є суб`єктивними обставинами та не доводять існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами/труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк або у максимально короткий термін після закінчення цього строку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абз. 3 та 4 п. 42.4 Податкового кодексу України документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків / фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків / фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків / фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні рішення про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних надіслані до електронного кабінету позивача саме 27.12.2022, що не заперечується та не спростовується позивачем, а відтак суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що перебіг шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом розпочався саме з 28.12.2022.

Більш того, колегія судів також зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б на переконання суду, свідчили про неможливість звернення позивача до суду з даним позовом у період з 27.03.2023 по 28.06.2023, тобто після виходу директора з відпустки та припинення простою товариства до закінчення шестимісячного строку звернення до суду, відлік якого розпочався з 28.12.2022.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі частини другої статті 123 КАС України, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом і поважних причин такого пропуску, на пропозицію суду першої інстанції, не повідомив. Не наведено доводів щодо таких причин і в касаційній скарзі.

Щодо посилання заявника у касаційній скарзі на те, що оскаржуване рішення фактично було отримано позивачем 27.03.2023, а тому шестимісячний строк необхідно обраховувати саме з 27.03.2023, є помилковим, оскільки позивачем, в порушення вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, не надано суду жодних, у розумінні статті 73 КАС України, доказів з яких можливо б було пересвідчитись, що про оскаржувані рішення позивач дізнався саме 27.03.2023.

Суд також не приймає до уваги посилання заявника у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 804/4573/17, оскільки у такій справі, судом, крім іншого, також досліджувались листки непрацездатності, які і слугували поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відтак, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 344, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Авторєалнет» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі 340/7858/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Cудді М.М. Гімон

В.В. Хохуляк