Справа № 420/30027/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 20.09.2023 року щодо переведення за станом здоров`я на підставі довідки військово-лікарської комісії №78 від 23.12.2022 року, зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача від 20.09.2023 року про переведення та прийняти відповідне рішення, про що повідомити позивача надавши письмову відповідь згідно з п. п. 112, 115 Статуту Збройних Сил України і ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Ухвалою від 08.02.2024 року судом зупинено провадження у цій справі до одержання витребуваних доказів.

Ухвалою від 22.05.2024 року судом поновлено провадження у цій справі.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що на адресу відповідача 18 квітня 2023 року позивачем поданий рапорт разом із письмовою згодою командира в/ч НОМЕР_2 та довідкою військово-лікарської комісії №78 від 23.12.2022 року про переведення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби на посаді старшого водія автомобільного взводу автомобільної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 сухопутних військ ЗСУ. Однак починаючи з дати подання зазначеного рапорту відповідач рапорт не розглянув та не надав жодної відповіді. Представником позивача 27.06.2023 року, 25.07.2023 року та 22.08.2023 року направлені адвокатські запити з метою отримання відповіді від Військової частини НОМЕР_1 щодо результатів розгляду рапорту позивача від 18.04.2023 року, але відповідачем зазначені запити проігноровані. У зв`язку із чим позивач 20.09.2023 року знов звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про його переміщення, який був отриманий відповідачем 29.09.2023 року, однак відповідь позивачу надана не була.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2022 року №167 молодший сержант військової служби призваний під час мобілізації ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини, його призначено на посаду навідника 1 мотопіхотного відділення, 2 мотопіхотного взводу, 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 . За час проходження військової служби на посаді номера обслуги 3 гранатометного відділення, протитанкового взводу, роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 позивач зарекомендував себе позитивно. 20.09.2023 року до стройової частини військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 та прийнятий до розгляду. Цього ж дня 20.09.2023 року план переміщення осіб рядового та сержантського складу номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку поданий до Військової частини НОМЕР_3 для затвердження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Молодший сержант ОСОБА_1 проходить службу у лавах Збройних Сил України на посаді навідника мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти Військової частини НОМЕР_1 .

18 квітня 2023 року ОСОБА_1 направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорт разом із письмовою згодою командира в/ч НОМЕР_2 (відношенням) та довідкою військово-лікарської комісії №78 від 23.12.2022 року про переведення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби на посаді старшого водія автомобільного взводу автомобільної роти батальйону аеродромно - технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 сухопутних військ ЗСУ.

У зв`язку із не отриманням відповіді на зазначений рапорт, представник позивача 27.06.2023 року, 25.07.2023 року та 22.08.2023 року направив адвокатські запити з метою отримання відповіді від Військової частини НОМЕР_1 щодо результатів розгляду рапорту позивача від 18.04.2023 року.

Не отримавши відповіді на запити представника позивача, ОСОБА_1 повторно звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 20.09.2023 року про переведення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби на посаді старшого водія автомобільного взводу автомобільної роти батальйону аеродромно - технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 сухопутних військ ЗСУ (аркуш справи 23).

Разом із рапортом позивач направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 лист командира Військової частини НОМЕР_2 віл 16.09.2023 року про розгляд питання та прийняття рішення щодо переведення для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 на вакантну посаду водія автомобільного взводу автомобільної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 Сухопутних військ Збройних Сил України (аркуш справи 24).

Відповіді на рапорт позивач не отримав, а тому звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Київа.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено, відповідно застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 року №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно із п. 1, 12, 90, 112, 113 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Відповідно до п. 3.11.6 «Інструкції з діловодства в Збройних силах України», затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 7 квітня 2017 року №124, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої надійшов документ.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2023 року відповідачем підготовлено та направлено до Військової частини НОМЕР_3 для погодження план переміщення осіб рядового, сержантського складу на посади номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 планується перевести з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 на посаду водія автомобільного взводу автомобільної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 Сухопутних військ Збройних Сил України.

Крім того, з наданого до суду відповідачем наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 року №66 вбачається, що молодший сержант ОСОБА_1 вибув із пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 за наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 29.02.2024 року №44-РС у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , справи та посаду здав і вибув до нового місця служби міста Одеси. 05.03.2024 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Бездіяльність - це пасивна поведінка людини, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку вона зобов`язана була і могла вчинити, або не відвернення небезпеки, яку особа зобов`язана була і мала можливість відвернути.

Таким чином після надходження до Військової частини НОМЕР_1 рапорту позивача, в той же день відповідачем підготовлено та направлено для погодження до Військової частини НОМЕР_3 план переміщення осіб рядового, сержантського складу на посади номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.09.2023 року, тобто фактично рапорт позивача розглянуто.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 20.09.2023 року щодо переведення за станом здоров`я на підставі довідки військово-лікарської комісії №78 від 23.12.2022 року та відповідно зобов`язувати відповідача розглянути рапорт позивача від 20.09.2023 року про переведення та прийняти відповідне рішення, про що повідомити позивача надавши письмову відповідь згідно з п. п. 112, 115 Статуту Збройних Сил України і ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Суд враховує, що умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб`єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

В свою чергу, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлює одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Тобто, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

При цьому, виходячи з наведених вище положень законодавства, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, встановлених КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд звертає увагу, що гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що за результатами розгляду справи фактів порушення прав позивача з боку відповідача не доведено.

З урахуванням зазначеного, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги не належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 20.09.2023 року щодо переведення за станом здоров`я на підставі довідки військово-лікарської комісії №78 від 23.12.2022 року, зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача від 20.09.2023 року про переведення та прийняти відповідне рішення, про що повідомити позивача надавши письмову відповідь згідно з п. п. 112, 115 Статуту Збройних Сил України і ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.