Справа № 440/4528/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. Справа № 440/4528/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, по справі № 440/4528/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - ГУПФ України в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог /а.с. 31-34/ просила:

визнати протиправним рішення ГУПФ України в Запорізькій області від 27.10.2022 №35 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

визнати протиправним рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФ України в Полтавській області від 23.12.2022 №158;

зобов`язати ГУПФ України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з жовтня 2022 року на підставі поданої нею заяви від 20.10.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набула стаж, достатній для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідачі відмовили у зарахуванні до її стажу роботи окремих періодів трудової діяльності та у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 року позовні вимоги було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.10.2022 №35.

Визнано протиправним рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.12.2022 №158.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач (ГУ ПФУ в Запорізькій області), не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/4528/23 від 21.09.2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскаржуване рішення не грунтується на належних та допустимих доказах, судом допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для розгляду справи.

Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав зобов`язання на відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, оскільки вона проживає на території, що обслуговується ГУ ПФУ в Полтавській області.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджено копією паспорта /а.с. 56-58/.

20.10.2022 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду (за місцем проживання) із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 53-54/.

Рішенням ГУПФ України в Запорізькій області від 27.10.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність необхідного загального стажу роботи, а також пільгового стажу роботи дояркою (оператором машинного доїння), підтвердженого в установленому законодавством порядку /а.с. 32/.

Так, пенсійний орган обчислив стаж ОСОБА_1 станом на дату звернення та визначив, що загальний стаж роботи позивача складає 13 років 07 місяців 0 днів, пільговий стаж (робота дояркою) - відсутній /а.с. 55/.

При цьому, до стажу роботи позивача не зараховано:

періоди роботи в колгоспі "Прапор комунізму" з 05.01.1982 по 01.08.1984 та з 10.05.1985 по 01.03.1999, оскільки необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений та відпрацьований мінімум вихододнів та довідку про перейменування колгоспу;

період роботи з 01.03.1999 по 01.11.2005 у ПП "Приватна агрофірма "Світанок", оскільки довідка від 23.11.2008 №5 не відповідає вимогам додатку №5 до Постанови №637;

рекомендовано позивачу надати уточнюючі довідки за періоди роботи з 10.05.1985 по 01.03.1999 та з 09.11.2007 по 01.02.2008 /а.с. 52/.

18.11.2022 позивач звернулась до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФ України в Полтавській області із заявою про підтвердження періодів роботи, передбаченої пунктом 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період роботи дояркою з березня 1982 року по грудень 1998 року в колгоспі "Прапор комунізму" (КСП "Нива") /а.с. 71/.

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФ України в Полтавській області від 23.12.2022 №158:

підтверджено ОСОБА_1 періоди роботи, передбаченої пунктом 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": з 01.12.1985 по 31.12.1985, з 01.10.1986 по 31.01.1987, з 01.10.1987 по 31.10.1987, з 01.05.1988 по 30.09.1990, з 01.11.1990 по 31.12.1990, з 01.08.1993 по 30.04.1996, з 01.06.1996 по 31.12.1998;

відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом 5 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": з 01.03.1982 по 30.11.1985, з 01.01.1986 по 30.09.1986, з 01.02.1987 по 30.09.1987, з 01.11.1987 по 30.04.1988, з 01.10.1990 по 31.10.1990, з 01.01.1991 по 31.07.1993, з 01.05.1996 по 31.05.1996 з огляду на відсутність відомостей про оплату праці та про перебування у відпустці по догляду за дитиною, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах /а.с. 69-70/.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, позивач оскаржила їх до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. Також суд зазначив, що відповідно до Порядку №22-1 у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача від 20.10.2022 про призначення пенсії за віком є ГУПФ України в Запорізькій області.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції в частині, що оскаржується, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування /частина друга статті 24 Закону №1058-IV/.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника установлений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 за №1231/13105 (надалі - Порядок №18-1, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Пунктом 3 Порядку №18-1 передбачено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

За змістом пункту 11 Порядку №18-1 для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що умовами для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-IV є: досягнення 55-річного віку та наявність стажу роботи, зокрема дояркою, свинаркою, не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії виповнилось повних 56 років.

На цій підставі не є спірним співвідношення приписів пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (щодо призначення пенсії з 55-річного віку) та пункту "д" статті 13 Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 13 названого Закону зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (щодо призначення пенсії з 50-річного віку).

Спірною у цій справі є наявність у позивача достатнього (20 років) стажу роботи дояркою/свинаркою, який дає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Так, ГУПФ України в Полтавській області у рішенні від 27.10.2022 №35 зазначило, що пільговий стаж роботи позивача за професією доярки (оператора машинного доїння) не підтверджений.

При цьому, відповідач не зарахував до стажу роботи позивача:

періоди роботи в колгоспі "Прапор комунізму" з 05.01.1982 по 01.08.1984 та з 10.05.1985 по 01.03.1999, оскільки необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений та відпрацьований мінімум вихододнів та довідку про перейменування колгоспу;

період роботи з 01.03.1999 по 01.11.2005 у ПП "Приватна агрофірма "Світанок", оскільки довідка від 23.11.2008 №5 не відповідає вимогам додатку №5 до Постанови №637, а саме - відсутній підпис відділу кадрів, помилково зазначено посилання на статтю Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відсутня інформація про виконання встановлених норм обслуговування;

рекомендовано позивачу надати уточнюючі довідки за періоди роботи дояркою з 10.05.1985 по 01.03.1999 та свинаркою (оператором по відгодівлі свиней) з 09.11.2007 по 01.02.2008 /а.с. 52/.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Щодо зарахування періодів роботи позивача в колгоспі "Прапор комунізму" з 05.01.1982 по 01.08.1984 та з 10.05.1985 по 01.03.1999, періоду роботи з 01.03.1999 по 01.11.2005 у ПП "Приватна агрофірма "Світанок", а також з 09.11.2007 по 01.02.2008 у ТОВ "Перемога-Плюс" суд враховує, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач разом із заявою про призначення пенсії від 20.10.2022 надала пенсійному органу трудову книжку колгоспника /а.с. 62-66/, у якій містяться записи:

№1 - 05.01.1982 - зарахована в колгосп "Прапор комунізму" поваром;

№2 - 01.08.1984 - звільнена з колгоспу "Прапор комунізму" за власним бажанням;

№3 - 10.05.1985 - прийнята в члени колгоспу "Прапор комунізму" дояркою;

№4 - 01.03.1999 - звільнена з членів КСП "Нива" в зв`язку з реорганізацією КСП "Нива" в Приватну агрофірму "Світанок";

№5 - 01.03.1999 - прийнята на роботу дояркою в Приватну агрофірму "Світанок" в порядку переведення з КСП "Нива";

№6 - 01.11.2005 - звільнена з роботи по ст. 40 п. 1 КЗпП України;

№9 - 09.11.2007 прийнята на роботу оператором по відгодівлі свиней у ТОВ "Перемога-Плюс";

№10 - 01.02.2008 - звільнена з роботи за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

З дослідженої копії трудової книжки колгоспника судом встановлено, що в ній у хронологічному порядку наведені записи про трудову діяльність позивача із зазначенням дати прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи, реквізитів розпорядчих документів, засвідченням цих записів підписом уповноваженої особи та відтиском печатки підприємства /а.с. 62-66/.

При цьому трудова книжка не містить записів про переривання періодів трудової діяльності позивача у вищезазначені періоди.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання /пункт 5 Основних Положень/.

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Таким чином, трудова книжка позивача містить записи про виконання позивачем мінімуму трудової участі у 1983-1986 роках, 1989, 1990 роках, 1994-2005 роках /а.с. 66, у т.ч., зі звороту/.

У свою чергу, до трудової книжки внесені записи про перебування позивача у 1987-1988 роках, 1991-1993 роках у відпустках по догляду за дитиною.

Позивачем разом із заявою від 20.10.2022 позивач надано пенсійному органу копії свідоцтв про народження дітей /а.с. 67, 80, 81/.

У силу пункту "ж" частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Тож, трудовою книжкою колгоспника підтверджено факт виконання позивачем мінімуму трудової участі, з урахуванням перебування позивача у відпустках по догляду за дітьми.

ГУПФ України в Запорізькій області вищенаведені обставини до уваги не прийняло, внаслідок чого дійшло передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періодів її трудової діяльності в колгоспі "Прапор комунізму" з 05.01.1982 по 01.08.1984 та з 10.05.1985 по 01.03.1999, а також періоду роботи з 01.03.1999 по 01.11.2005 у ПП "Приватна агрофірма "Світанок", у т.ч. до стажу роботи дояркою періодів її трудової діяльності в колгоспі "Прапор комунізму" з 10.05.1985 по 01.03.1999 та у ПП "Приватна агрофірма "Світанок" з 01.03.1999 по 01.11.2005.

Крім того, архівними довідками архівного відділу Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 29.11.2018 №01-22/54 /а.с. 79/, архівного відділу Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області від 10.11.2022 №07-06-Л/27 /а.с. 75/ підтверджено, що відповідно до протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу "Прапор комунізму" від 20.12.1991 №4 колгосп "Прапор комунізму" перейменований в колгосп "Нива", а колгосп "Нива", відповідно до протоколу зборів уповноважених членів колгоспу "Нива" від 27.01.1995 №1, реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство "Нива".

У свою чергу, довідкою ПП "Приватна агрофірма "Світанок" від 16.12.2022 вих.№24 повідомлено, що ПАФ "Світанок" є правонаступником КСП "Нива", при реорганізації на підставі протоколу від 31.09.1999 №3 КСП "Нива" перейменовано на Приватну агрофірму "Світанок", а на підставі рішення власника від 20.12.2017 №5 Приватна агрофірма "Світанок" перейменована в Приватне підприємство "Приватна агрофірма "Світанок" /а.с. 91/.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідачів щодо необхідності підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 . Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФ України в Полтавській області, оскільки у спірних відносинах прослідковується факт правонаступництва від колгоспу "Прапор комунізму" до ПП "Приватна агрофірма "Світанок".

Твердження ГУПФ України в Полтавській області про те, що ПАФ "Світанок" не є правонаступником КСП "Нива" спростовані довідкою ПП "Приватна агрофірма "Світанок" від 16.12.2022 вих.№24, наданою на запит пенсійного органу від 30.11.2022 №1600-0211-8/64555 /а.с. 91/.

Листом ПП "Приватна агрофірма "Світанок" від 16.12.2022 вих. №22 повідомлено, що в штатному розписі підприємства не передбачена посада головного бухгалтера і кадровика; право надання довідок та їх підпису має директор підприємства /а.с. 92/.

Тож, посилання ГУПФ України в Запорізькій області на невідповідність довідки ПП "Приватна агрофірма "Світанок" від 23.11.2008 №5 вимогам додатку №5 до постанови №637 є безпідставними.

Довідкою ТОВ "Перемога Плюс" від 20.02.2023 вих.№01 підтверджено, що позивач працювала повний робочий день в ТОВ "Перемога Плюс" і за період з 09.11.2007 по 31.12.2007 була безпосередньо зайнята у тваринництві та обслуговувала поголів`я згідно встановлених норм обслуговування протягом всього періоду роботи /а.с. 95/.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права, оскільки, аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення ГУПФ України в Запорізькій області від 27.10.2022 №35, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, а також рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФ України в Полтавській області від 23.12.2022 №158, оскільки висновки пенсійних органів не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Зважаючи на те, що ГУПФ України в Запорізькій області під час розгляду заяви позивача від 20.10.2022 про призначення пенсії за віком належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком необхідним є обчислення стажу, що є прерогативою пенсійного органу, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність зобов`язання ГУПФ України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Також суд зазначає, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача від 20.10.2022 про призначення пенсії за віком визначено ГУПФ України в Запорізькій області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком та розглянути її заяву повторно з урахуванням висновків суду, оскільки саме рішенням ГУПФУ в Запорізькій області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З приводу клопотання позивача про залишенню апеляційної скарги без розгляду у зв`язку з ненадання відповідачем документу про сплату судового збору колегія суддів зазначає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою була надана квітанція про сплату судового збору від 9 жовтня 2023 року.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі № 440/4528/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич