Справа № 740/2232/24
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2232/24
Провадження № 2-а/740/44/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський ВРПП Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Сурай Владислав Михайлович, поліцейський ВРПП Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Люткевич Сергій Євгенійович про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №838055, винесену 29.03.2024 поліцейським ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити;

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №557180, винесену 29.03.2024 поліцейським ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу закрити.

Позов обґрунтовує тим, що 29.03.2024 поліцейськими Ніжинського РУП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно нього винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД 838055 та серії ББА №557180.

Згідно вказаних постанов він визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водієм правил проїзду перехресть, та ч. 1 ст.126 КУпАП ненадання поліцейському у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.

Вказані постанови вважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню виходячи з наступного.

28.03.2024 приблизно 23.30 год. позивач їхав автомобілем BMW, д.н.з НОМЕР_1 , в м.Ніжині по вул. Незалежності перед перехрестям з вул. Богдана Хмельницького звернув на паркувальний майданчик, розташований перед адмінбудівлею Ніжинського механічного заводу. За ним відразу ж заїхав патруль поліції. Без пояснень і будь-яких підстав патрульний поліцейський почав вимагати у нього документи із застосуванням фізичного насильства та вимагав вийти з транспортного засобу. При цьому працівник поліції ОСОБА_4 називаючи надумані причини зупинки (зокрема, що нібито не був увімкнений покажчик повороту на самій парковці, що у поліції є орієнтування про те, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння) вимагав надати документи.

У зв`язку з безпідставністю вимог, позивач відмовився надавати документи інспектору, але надав свої дані патрульній поліції. ОСОБА_4 намагався дістати його через водійське вікно, намагався відкрити машину за ручки із салону, заважав закривати скло, виламуючи йому руки та скло. Після цього позивач зателефонував 102 та залишив онлайн скаргу на поліцейських.

Оскільки поліцейські повідомили, що мають підстави вважати, що він керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, позивач поїхав з працівниками поліції до Ніжинської міської лікарні, де в нього було відібрано біологічні зразки для проведення лабораторного дослідження і перевірки на стан наркотичного сп`яніння. Під час перебування у лікарні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безпідставно склали оскаржувані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки під час зупинки поліцейськими він вже знаходився на паркувальному майданчику і був зупинений не під час руху транспортного засобу. Крім того він вмикав попереджувальний покажчик повороту, з`їжджаючи з вулиці Незалежності. Так само в його діях відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки вимога поліцейського на пред`явлення документів була безпідставною і незаконною.

Ухвалою судді 23.04.2024 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем відзиву не подано.

Від третьої особи поліцейського ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Люткевича С.Є. надійшов відзив на позовну заяву з доданим на диску відеозаписом. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням передбаченої законом процедури притягнення до адміністративної відповідальності, у задоволенні позову просить відмовити.

Від третьої особи поліцейського ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Сурая В.М. також надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити, вказуючи, що оскаржувана постанова ним винесена законно та обґрунтовано, з дотриманням передбаченої законом процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позову.

Від відповідача, третіх осіб заяв про відкладення розгляду справи не надійшло, причини неявки не повідомлені.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 29.03.2024 о 00 год 17 хв поліцейським ВРПП Ніжинського РУП ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАД № 838055.

Відповідно до вказаної постанови 28.03.2024 о 23 год 50 хв. ОСОБА_1 в м.Ніжині по вул. Б. Хмельницького, 41, керував автомобілем BMW 525, д.н.з НОМЕР_1 , та перед поворотом не подав сигнал світлових покажчиків повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.11).

Крім того, 29.03.2024 о 00 год 20 хв поліцейським ВРПП Ніжинського РУП ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ББА № 557180.

Відповідно до вказаної постанови 28.03.2024 о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 в м.Ніжині по вул. Б. Хмельницького, 41, керував автомобілем BMW 525, д.н.з НОМЕР_1 , та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.4 та 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.12).

Зазначені постанови є предметом цього позову, оскільки позивач вважає їх протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В свою чергу, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353-XII (далі - Закон №3353-XII), порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Так, позивача притягнуто до відповідальності за порушення пункту 9.2 (б) ПДР та пунктів 2.1, 2.4 ПДР.

Відповідно до п. 9.2.б. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Пунктом 1.10 ПДР передбачено, що маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

З огляду на викладене, обов`язок щодо подання сигналів світлового покажчика повороту не ставиться у залежність від наявності чи відсутності дорожніх знаків перед поворотом. Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний з незначною зміною напрямку руху по відношенню до повздовжньої осі проїзної частини дороги, яким є поворот праворуч чи ліворуч.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом переглянуто долучений до відзиву поліцейським ВРПП Ніжинського РУП Люткевичем С.Є. відеозапис. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , рухаючись автомобілем марки BMW 525, д.н.з НОМЕР_1 ,безпосередньо перед початком маневру повороту ліворуч з вул. Незалежності на вул. Б. Хмельницького увімкнув сигнал покажчика повороту ліворуч. Закінчивши маневр повороту ліворуч з вулиці Незалежності на вулицю Б. Хмельницького, в подальшому, здійснюючи майже відразу після цього ще один поворот ліворуч з вулиці Б. Хмельницького на паркувальний майданчик, покажчик повороту увімкнений був перед виконанням повороту, але в момент зміни напрямку руху, тобто в момент повороту покажчик увімкнений не був, тоді як згідно з п. 9.2.б, 9.4 ПДР він повинен був подати сигнали світловими покажчиками повороту ліворуч перед поворотом і припинити негайно після його закінчення, а не перед безпочереднім виконанням повороту.

Вказане підтверджує факт порушення ОСОБА_1 п.п. «б» п. 9.2 ПДР, а відповідно є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Одночасно, даним доказом спростовується і твердження позивача про безпідставність зупинки поліцейськими його під час керування транспортним засобом, адже згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у ра зі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Виходячи із положень підпункту "а" пункту 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону N 3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Отже, положення чинного законодавства визначають обов`язок водія мати при собі та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Так, поліцейським ОСОБА_3 винесена постанова стосовно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивач, керуючи автомобілем, не пред`явив посвідченні водія на право керування транспортним засобом у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документі.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З оглянутого судом відеозапису, наданого третьою особою, вбачається, що позивач дійсно не пред`явив посвідчення водія, відповідної категорії на неодноразові вимоги представника поліції. У зв`язку з відмовою надавати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Обгрунтовучи позовні вимоги, ОСОБА_1 не заперечує факт не пред`явлення ним документів на вимогу поліцейського, проте вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки, на його думку, вимога поліцейського на пред`явлення документів була незаконною та безпідставною.

Суд не погоджується з таким твердженням та звертає увагу на те, що незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Крім того, у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.03.2019 (справа №127/19283/17) Верховним Судом зазначено наступне: «Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи».

У значених постановах Верховним Судом наголошено, що відповідно до діючого законодавства на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справ про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП представники відповідача діяли на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський ВРПП Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Сурай Владислав Михайлович, поліцейський ВРПП Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Люткевич Сергій Євгенійович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду згідно ч. 4 ст. 286 КАС України може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь