Справа № 200/1621/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Справа№200/1621/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного контролю (нагляду) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під, 7 пов, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу державного контролю (нагляду) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ №035494 від 08 лютого 2024 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ №035495 від 08 лютого 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставою для винесення оскаржуваних постанов стали порушення, зафіксовані в актах проведення перевірки №АР 005735 від 12.01.2024. (постанова №035494) та АР № 038013 від 12.01.2024. (постанова № 035495).

Так, 12.01.2024 працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт № АР 005735, згідно якого 12.01.2024 о 09:40 здійснено перевірку транспортного засобу марки «SCANIA» вантажний д.н.з. НОМЕР_2 , та причепу «KOЕGEL» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки встановлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено вимоги п. 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», ст. 34, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення вантажу за відсутності проведення перевірки документів визначених ст. 48 Закону, а саме: відсутня паперова копія протоколу перевірки технічного стану. Відсутність чи не відповідність інших документів перевіркою не встановлено.

Крім того, позивач зазначає, що у той же день та час і тими самими працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт №АР 038013, за наслідками перевірки транспортного засобу марки «RENAULT» вантажний д.н.з. НОМЕР_4 , та причепу «TURBOS HOET» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 .

Під час перевірки встановлено відсутність паперової копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги п. 18 постанови Кабінету Міністрів України №514 від 19.05.2023,ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення вантажу за відсутності проведення перевірки документів визначених ст. 48 Закону, а саме: відсутня паперова копія протоколу перевірки технічного стану.

ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди транспортного засобу від 05.01.2024 орендував для використання в господарській діяльності автомобіль RENAULT модель PREMIUM 420 VIN: НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_4 . На підставі договору оренди транспортного засобу від 09.01.2024 ФОП ОСОБА_2 для використання в господарській діяльності орендував причеп «TURBOS HOET» модель АНР-3SA-30-00 VIN: НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_5 , про що внесені відомості до ЄДРТЗ. Однак, до відповідальності притягнуто згідно постанови №035495 від 08 лютого 2024 року позивача у справі, проте автомобільним перевізником у даному випадку виступає саме ФОП ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_8 .

Позивач зазначає, що здійснював переміщення власного товару (брикет топливний) придбаного у ОСОБА_3 у м. Кропивницький для власних потреб, а саме: опалювання власної оселі у м. Краматорськ, а не був найнятий будь-якою особою з метою перевезення цього вантажу.

На думку позивача, положення щодо відсутності необхідності мати паперову копію протоколу перевірки технічного стану закріплено у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на яку є посилання у вказаних актах. А передбачена відповідальність ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» настає за відсутність документів передбачених саме ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 1 постанови КМУ від 31.05.2012 №512 передбачено ведення електронного реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів. Користувачами цієї бази даних є уповноважені підрозділи МВС. Згідно з вищевказаними нормативними актами, після проходження технічного огляду (у випадку необхідності проходження такого огляду), водію видається протокол технічного огляду. А також в електронний реєстр вносяться відомості про транспортні засоби, які пройшли такий технічний огляд. Посадові особи, з метою перевірки проходження обов`язкового технічного контролю, мають право користуватися реєстром результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів. Водій в свою чергу, зобов`язаний дати можливість оглянути транспортний засіб з метою такої перевірки. Разом із тим, у водія, на думку позивача, відсутній обов`язок мати при собі та пред`являти на місці зупинки для перевірки паперовий протокол технічного огляду автомобіля.

Щодо порушення п. 3.3 наказу МТЗ України №385 від 24.06.2010 року, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», ст. 34, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині відсутності роздруківок обліку робочого часу, тахокарт, індивідуальної книжки водія чи протоколу перевірки та адаптації тахографа позивач зазначає, що законодавством визначено обов`язковість обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 т тахографами (прилади обліку режиму праці та відпочинку водіїв). А у випадку відсутності тахографа водій такого вантажного автомобіля повинен мати індивідуальну контрольну книжку. За відсутність роздруківок обліку робочого часу, тахокарт, індивідуальної книжки водія чи протоколу перевірки та адаптації тахографа Укртрансбезпека застосовує штрафи у розмірі 17 000 грн на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Проте дані вимоги стосуються не всіх вантажних перевезень. В окремих категоріях вантажних перевезень не є обов`язковим застосування тахографа та індивідуальної контрольної книжки водія. Водій, що здійснює перевезення вантажу для власних потреб, на думку позивача, не має обов`язку використання тахографа, оскільки законодавством такий обов`язок передбачено лише для автомобільних перевізників, які надають комерційні послуги з перевезення вантажів.

Вважаючи, що оспорювані постанови прийнято всупереч діючому законодавству України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

22 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів та містить додаток до технічного опису, в редакції постанови Кабінету Міністрів України, якому має відповідати протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Позивач не заперечує того факту, що під час рейдової перевірки у нього були відсутні протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу взагалі. Надані позивачем до матеріалів справи протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу, на думку відповідача, не спростовують обставини, які були зафіксовані в акті № АР 005735 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2024, а, навпаки, опосередковано свідчить про об`єктивність фактів, викладених в останньому.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі Інструкція № 385). Відповідно до пункту 2.5. Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього, згідно пункту 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа. За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (пункт 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра. Відповідно до пункту 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Під час перевірки водій (він же позивач) не заперечив обладнання транспортного засобу тахографом. Тому, на думку відповідача, транспортний засіб марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_9 , обладнаний тахографом, проте під час проведення перевірки був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Щодо постанови №035495 від 08 лютого 2024 року, відповідач зазначив, що твердження позивача, що автомобільним перевізником у даному випадку виступає саме ФОП ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_8 є безпідставними, оскільки під час рейдової перевірки 12.01.2024 водієм ОСОБА_2 надано товарно-транспортну накладну № 87 від 10.01.2024, у графі «автомобільний перевізник» якої вказано ОСОБА_4 , однак остання заповнена неналежним чином (автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення) як установлено у статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Тобто, надана товарно-транспортна накладна № 87 від 10.01.2024 позбавлена доказового значення через свою дефектність. Відтак, автомобільний перевізник, як суб`єкт відповідальності, було визначено на підставі свідоцтва про власність марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_4 . Договорів оренди не було надано водієм під час рейдової перевірки. Документів, які підтверджували використання ОСОБА_2 транспортного засобу на законних підставах водієм (і як наголошує позивач орендарем) не було надано (договір оренди чи тимчасовий реєстраційний талон). Як би такі документи існували на момент проведення перевірки, водій повинен був надати такі документи, оскільки це є його імперативним обов`язком, передбачений приписами статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Надані позивачем матеріали до суду відносно іншого автомобільного перевізника, на думку відповідача, не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події. Надання їх згодом, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин. Зважаючи на зазначене, відділом правомірно було винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 035494 та № 035495 від 08.02.2024 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якої зазначено, що ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди транспортного засобу від 05.01.2024 орендував для використання в господарській діяльності автомобіль RENAULT модель PREMIUM 420 VIN: НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_4 . На підставі договору оренди транспортного засобу від 09.01.2024 ФОП ОСОБА_2 для використання в господарській діяльності орендував причеп «TURBOS HOET» модель АНР-3SA-30-00 VIN: НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_5 . Відомості про що внесені ЄДРТЗ.

Згідно з статтею 22 Закону України «Про автомобільний транспорт», технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації. Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам. Таким чином, позивач вказує на безпідставність притягнення його до відповідальності згідно постанови №035495 від 08 лютого 2024 року, оскільки автомобільним перевізником у даному випадку виступає саме ФОП ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_8 . Враховуючи вищевикладене, при винесені постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача працівник відповідача діяв не на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки позивач, на його думку, не є перевізником в розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Також зазначає, що працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті поверхнево досліджувались фактичні обставини під час складання акту Акт від 12.01.2024 №АР 005735 та винесенні постанови №035495 від 08 лютого 2024 року, оскільки не зрозуміло на яких підставах ФОП ОСОБА_1 визначено автомобільним перевізником та притягнуто до відповідальності, оскільки у жодній графі ТТН №87 від 10.01.2024 не має жодного згадування про ФОП ОСОБА_1 , а перебування RENAULT модель PREMIUM 420 VIN: НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_4 у власності ОСОБА_1 не дає підстави стверджувати, що автомобіль автоматично використовується останнім і не може використовуватися іншою особою. Наполягав на задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань додатковим видом економічної діяльності позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567), на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області та направлення на перевірку № 000120 від 03.01.2024, 12.01.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проводилась рейдова перевірка на а/д М-30, 916 км + 897 м.

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі Порядок № 422).

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_9 , напівпричеп КOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_10 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 005735 від 12.01.2024, з яким водій (позивач) ознайомлений та підписав його без зауважень та заперечень.

Згідно із вказаним актом, водієм під час перевірки надано: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, товарно-транспортну накладну № 12 від 11.12.2023. У ході перевірки зазначеного транспортного засобу працівниками органу державного нагляду (контролю) було встановлено, що останній використовується у господарській діяльності позивача.

Указане встановлено на підставі наданої водієм під час перевірки товарно-транспортної накладної № 12 від 11.12.2023, в графі «автомобільний перевізник» якої указано «ТОВ ОСОБА_1 »

На момент проведення перевірки також було встановлено: відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_9 ; відсутність протоколу перевірки технічного стану транспортних засобів марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_9 , напівпричеп КOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_10 .

Крім того, 12.01.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проводилась рейдова перевірка на а/д М-30, 916 км + 897 м.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_4 , причеп «TURBOS HOET», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 .

Водієм під час перевірки надано: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, товарно-транспортну накладну № 87 від 10.01.2024.

На момент проведення перевірки було встановлено: - відсутність протоколу перевірки технічного стану транспортних засобів марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_4 , причеп «TURBOS HOET», державний номерний знак НОМЕР_5 .

Державними інспекторами було складено акт № АР 038013 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2024.

Водій зі змістом акту № АР 038013 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2024 був ознайомлений та підписав його без зауважень та заперечень.

Відповідно до пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленнями від 25.01.2024, направленим поштою 26.01.2024 рекомендованим повідомленням № 350, позивача викликано для розгляду актів на 08.02.2024 з 9.00 до 12.00.

Позивачем надано заперечення на акти перевірки, яке зареєстровано за № 4702/0/22- 24 від 07.02.2024.

За результатами розгляду актів № АР 005735, № АР 038013 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2024 відповідачем винесені дві постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за №№ 035494, 035495 від 08.02.2024, які є предметом оскарження в адміністративній справі.

Згідно з пунктом 29 Порядку № 1567, копії постанов № 035494 та № 035495 від 08.02.2024 направлено 08.02.2024 позивачу, разом із супровідним листом.

Розглядаючи позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ №035494 від 08 лютого 2024 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-III).

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, у тому числі державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення (п.п.2, 19, 29 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 вказаного Положення).

Відповідно до ст. 5 Закону №2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

В силу вимог статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною 1 статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії зобов`язані мати та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд зазначає, що частина 2 статті 48 Закону № 2344-III передбачає наявність й інших документів, які визначені законодавством, тобто перелік документів, наведених у частині 2 статті 48 Закону № 2344-III, не є вичерпним.

24.06.2010 року Міністерством транспорту та зв`язку України прийнято наказ № 385, яким була затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385).

Пунктом 1.3. Інструкції № 385 визначено, що ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

За пунктом 1.4. Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції № 385 установлено, що виробники транспортних засобів, перевізники, водії, ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Положеннями пункту 3.3. Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа і управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у випадку обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у випадку несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи і відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у випадку несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи і відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у тахографі, та забезпечує належне зберігання цих записів.

Як визначено пунктами 3.5., 3.6. Інструкції № 385, перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий), і забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами.

07.06.2010 року Міністерство транспорту та зв`язку України прийняло наказ за № 340, яким затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340), що встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Згідно з пунктом 1.3. Положення № 340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників, а також водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За пунктом 6.1. Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з пунктом 6.3. Положення № 340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водій, який здійснює перевезення на вантажному автомобілі, обладнаному тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у випадку обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1567 даний Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 14 Порядку № 1567 установлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Положеннями абзаців 1 та 2 статті 15 Порядку № 1567 визначено, що при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки встановлено перевезення вантажу за відсутності на час перевірки документів, визначених чинним законодавством, а саме - протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу марки SCANIA.

У ході перевірки зазначеного транспортного засобу також було встановлено, що останній використовується у господарській діяльності позивача. Указане встановлено на підставі наданої водієм під час перевірки товарно-транспортної накладної № 12 від 11.12.2023, в графі «автомобільний перевізник» якої указано «ТОВ ОСОБА_1 ».

Статтею 2 Закону №2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно з статтею 22 Закону №2344-III, технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.

Вимоги до виконавця технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та надаваних ним послуг (виконуваних робіт) встановлюються технічним регламентом з підтвердження відповідності, затвердженим у встановленому законодавством порядку.

Технічне регулювання у сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Технологічні норми проектування виробничих споруд і підприємств автомобільного транспорту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Положення про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та правила надання послуг з їх технічного обслуговування і ремонту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Правила експлуатації колісних транспортних засобів, їх складових частин (пневматичних шин, акумуляторних батарей, систем живлення двигунів газовим паливом, установлених під час технічної експлуатації, тощо) затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 23 Закону №2344-III, контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Статтею 35 Закону України "Про транспорт" від 30.06.2019 №3353-ХІІ передбачено:

частина 1 - транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

частина 8 - періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті (частина 9).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до пункту 1 Порядку №137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із пунктом 18 Порядку №137, перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку, а також призначення транспортного засобу в разі проведення додаткової перевірки транспортного засобу згідно з обсягами перевірки для автобуса, призначеного для перевезення школярів або осіб з інвалідністю, автомобіля таксі, спеціалізованого санітарного автомобіля бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, великогабаритного та великовагового транспортного засобу, транспортного засобу, що використовується для перевезення небезпечних вантажів, або учбового транспортного засобу.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суд зазначає, що в контексті Закону України "Про автомобільний транспорт" протокол перевірки технічного стану є іншим документом, передбаченим законодавством, а саме: Порядком №137, та повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Зазначене вище спростовує твердження позивача про відсутність нормативно-правових актів, якими був би встановлений обов`язок водія мати при собі та пред`являти на місці зупинки для перевірки особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху (або працівникам Національної поліції) протокол перевірки технічного стану ТЗ.

Як встановлено судом вище відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який надано до суду, в розділі видів економічної діяльності позивача зазначено, серед інших, вид економічної діяльності - "49.41 Вантажний автомобільний транспорт", що свідчить про відповідність видів його економічної діяльності до приналежності йому статусу "автомобільний перевізник".

З огляду на викладене, позивач у розумінні норм Закону № 2344-III був перевізником у розглядуваному випадку, враховуючи визначення його перевізником у товарно-транспортній накладній та приналежності йому на праві власності транспортного засобу.

Враховуючи наведене, судом відхиляються доводи позивача стосовно того, що водієм транспортного засобу здійснювалося перевезення вантажу для власних потреб як такі, що суперечать встановленим фактичним обставинам.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем правомірно винесено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 035494 від 08.02.2024 відносно позивача у справі.

Стосовно позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ №035495 від 08 лютого 2024 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, 12.01.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проводилась рейдова перевірка на а/д М-30, 916 км + 897 м.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_4 , причеп «TURBOS HOET», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 .

Водієм під час перевірки надано: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.

На момент проведення перевірки було встановлено: - відсутність протоколу перевірки технічного стану транспортних засобів марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_4 , причеп «TURBOS HOET», державний номерний знак НОМЕР_5 .

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, державними інспекторами було складено акт № АР 038013 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2024.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, який надано до суду, в розділі видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_2 зазначено, серед інших, вид економічної діяльності - "49.41 Вантажний автомобільний транспорт", що свідчить про відповідність видів його економічної діяльності до приналежності йому статусу "автомобільний перевізник".

Як установлено судом, у користуванні для цілей господарської діяльності у ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди транспортного засобу від 05.01.2024 перебував автомобіль RENAULT модель PREMIUM 420 VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , а також на підставі договору оренди транспортного засобу від 09.01.2024 для використання у господарській діяльності - причеп «TURBOS HOET» модель АНР-3SA-30-00 VIN: НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_5 , про що внесені відомості до ЄДРТЗ, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи автомобільним перевізником та фактичним користувачем транспортного засобу здійснював перевезення вантажу.

Суд бере до уваги практику Верховного Суду по справі №640/27759/21 від 19.10.2023, в якій Верховний Суд зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядав відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Верховний Суд у своїй постанові чітко зазначив, що документи можуть бути надані, як під час перевірки, так і під час розгляду справи.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, як установлено судом, спірну постанову відповідачем винесено на припущеннях, що у розглядуваному випадку позивач є автомобільним перевізником, оскільки йому належить автомобіль. Разом із цим, на момент перевірки будь-які докази того, що ФОП ОСОБА_1 в цьому випадку виступав автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" до суду не надано, а судом такі обставини не встановлено.

Натомість, матеріалами адміністративної справи цілком підтверджено, що станом на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 був належним користувачем транспортного засобу та здійснював перевезення вантажу будучи автомобільним перевізником.

Відтак, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ №035495 від 08 лютого 2024 року є протиправною та підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1937,92 грн., судовий збір у сумі 968,96 грн відповідно до положень частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного контролю (нагляду) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під, 7 пов, ) про визнання протиправними та скасування постанов, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ №035495 від 08 лютого 2024 року.

В частині інших позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного контролю (нагляду) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті (юридична адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під, 7 пов, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко