Справа № 400/12171/21
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

адміністративне провадження №К/990/1204/23
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача по невиконанню частини 3 Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/21 (набрало чинності 07.07.2021), по не нарахуванню та не виплаті позивачу пенсії в розмірі постанови Первомайського міськрайонного суду від 13.05.2010 у справі №2-948/10 з 07.07.2021;
- зобов`язати відповідача протягом життя нараховувати з 07.07.2021 та виплачувати позивачу пенсію в розмірі постанови Первомайського міськрайонного суду від 13.05.2010 по справі №2-948/10 та частини 3 рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, по 2 групі інвалідності - в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Обґрунтування позовних вимог.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/21 надано Верховній Раді України тримісячний строк для приведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Водночас, 29.06.2021 Верховною Радою України, на виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021, прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021, згідно якого ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції, а тому у пенсійного органу немає правових підстав для невиконання цього закону.
Позивач наголошує на неможливості зменшення досягнутого рівня соціального захисту осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.
Рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 з 07.07.2021 перерахунку пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) у редакції Закону України від 06.06.1996 №230/96-ВР "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №230/96-ВР);

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області з 07.07.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, урахувавши всі передбачені законодавством підвищення і доплати, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стислий виклад позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2024.

Верховний Суд постановою від 15.05.2024 скасував постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2022- залишив в силі.

Ухвалюючи таке судове рішення, Верховний Суд виходив із того, що законодавець формально виконав рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 (щодо повноваження уряду право визначати розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи), проте встановлені нові розміри пенсій є суттєво меншими, аніж їх було гарантовано Законом № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР.

Положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, не можуть застосовуватись судами незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.

Крім того, Суд врахував, що у Рішенні від 03.04.2024 у справі №4-р(І)/2024 Конституційний Суд України зазначив, що на виконання імперативних вимог статей 3, 16, 50 Конституції України парламент у частині четвертій статті 54 Закону №796 у редакції Закону №230 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону № 796-XII в редакції Закону №230/96-ВР, що і було зроблено судом першої інстанції

Отже, підсумовуючи викладене, можна зазначити, що колегія суддів надала оцінку належності виконання Верховною Радою України рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, щодо врегулювання на законодавчому рівні розмірів пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Крім того, Суд у постанові від 15.05.2024 врахував рішення Конституційного Суду України від 03.04.2024 у справі №4-р(І)/2024, де Конституційний Суд України зазначив, що на виконання імперативних вимог статей 3, 16, 50 Конституції України парламент у частині четвертій статті 54 Закону №796 у редакції Закону №230 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Мотиви незгоди постановою Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 400/12171/21.

Як видно з позовної заяви ОСОБА_1 , позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії та статус особи з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 31.07.2019.

Позивач вважає, що з 07.07.2021, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021, він має право на перерахунок пенсії у розмірі, встановленому частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України №230/96-ВР від 06.06.1996.

Як вже було зазначено вище, рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Порядок виконання рішень та висновків Конституційного Суду України регламентовано положеннями статті 97 Закону № 2136-VIII, відповідно до частини першої якої Конституційний Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Керуючись зазначеними нормами Закону №2136-VIII, Конституційний Суд України рішенням від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 встановив строк втрати чинності нормою Закону, що визнана неконституційною, а саме через три місяці з дня ухвалення рішення, тобто із 07.07.2021.

Умовою виникнення у позивача права на перерахунок пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком було не приведення Верховною Радою України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення нормативного регулювання спірного питання у відповідність із Конституцією України.

Однак, 29.06.2021 Верховною Радою України, на виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021, прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021, згідно якого статтю 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції.

Тому, враховуючи факт прийняття зазначеного Закону України, з метою приведення у відповідність до Конституції України Верховною Радою України нормативного регулювання питання визначення мінімальних розмірів пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, що призначаються за Законом, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для застосування статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у цих правовідносинах.

Закон № 1584-IX не визнавався неконституційним та був чинним станом на дату вирішення пенсійним органом заяви позивача, результати розгляду якої є предметом спору у цій справі.

Понад це, застосуванню до спірних правовідносин при наданні оцінки діям та рішенням відповідача з 07.07.2021 не підлягали положення Рішення від 03.04.2024 у справі №4-р(І)/2024, де Конституційний Суд України зазначив, що на виконання імперативних вимог статей 3, 16, 50 Конституції України парламент у частині четвертій статті 54 Закону №796 у редакції Закону №230 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Так, згідно приписів частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України»).

З огляду на викладене, визнана Конституційним Судом України неконституційною норма закону втрачає чинність лише з дня ухвалення відповідного рішення або пізніше (про що зазначається у рішенні Конституційного Суду України). Вказане свідчить про те, що Рішення Конституційного Суду України мають лише пряму (перспективну) дію в часі (змінюючи замість Верховної Ради України конкретні норми закону (законодавче регулювання), гарантуючи, при цьому, конституційний принцип розподілу державної влади, стабільність суспільно-управлінських відносин в Україні та неможливість настання непередбачуваних наслідків, зокрема, для правової та бюджетної системи.

Положення будь-якого закону однаковою мірою стосується всіх осіб, що є учасниками відмовних правовідносин в один і той самий період часу, якщо законом не передбачено інше, що повною мірою відповідає конституційному принципу рівності.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Однак, Конституційний Суд України при ухваленні Рішення від 24.12.1997 № 8-зп зазначив, що «закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю» (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19 зазначила, що аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Отже, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи рішення, так і суд під час розгляду справи має застосовувати той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення спірних правовідносин та, відповідно, станом на дату прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

Виходячи з викладеного, у цій справі Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, діяло правомірно, а тому постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 слід було залишити без змін.

Суддя Стрелець Т.Г.