Справа № 260/2366/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/2366/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через уповноваженого представника, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, в.ч. НОМЕР_1 ), у якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №31 від 01.03.2024 "Про результати службового розслідування".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що оскаржуваний наказ є незаконним та протиправним, оскільки 25.01.2024 року позивач з`явився у військову частину НОМЕР_1 та своїм рапортом від 25.01.2024 повідомив командування частини про те, що припис на вибуття в зону безпосереднього виконання бойового завдання в/ч НОМЕР_1 не може отримати та виконати на підставі рішення суду та висновку органу опіки та піклування виконує самостійне утримання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 19 листопада 2015 року. Окрім цього, позивач вважає, що мав бути звільнений з військової служби 21.11.2023, тобто на наступний день після набрання рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі №260/6269/23 законної сили, як військовослужбовець, який самостійно виховує дитину.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

13 травня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Опонуючи доводам позивача, відповідач вказує, що згідно з частиною 3 статті 24 Закону України «Про військову обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. А отже, Позивач повинен був з`явитися на службу і прибути в район виконання завдань військової частини НОМЕР_1 та виконувати обов`язки, покладені на військовослужбовців Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Зауважує, що суд не зобов`язував Відповідача звільняти Позивача з військової служби, Суд зобов`язав Відповідача розглянути два рапорти Позивача на звільнення та надати відповідь Позивачу за результатами їх розгляду. Що Відповідачем було вчинено,

Щодо не ознайомлення позивача з наказом на призначення службового розслідування, таке є наслідок його незаконної відсутності на військовій службі, що і стало причиною призначення розслідування.

22 травня 2024 року до суду через систему «Електронний суду» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві та вказує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі № 260/6269/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця - ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду.

Висновком суду чітко встановлено, що ОСОБА_1 здійснює самостійне виховання, а також той факт, що ОСОБА_2 перебуває на його утриманні.

Вказаних висновків суду, відповідач при розгляді рапортів позивача від 24 березня 2023 року та від 19 травня 2023 року не врахував.

Це зокрема підтверджується і тією обставиною, що, як вже зазначалося у позові, в описовій частині ухвали суду від 19 березня 2024 року чітко вказано, що виходячи з мотивувальної, у тому числі резолютивної частини рішення суду та виконавчого листа, правовим наслідком виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі № 260/6269/23, яке набрало законної сили 20.11.2023, е звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби, зважаючи на встановлені висновки суду про наявність всіх правових підстав для звільнення.

Представник позивача також зазначив, що посилання відповідача на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, якою суд нібито прийняв звіт військової частини про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/6269/23, є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки дана ухвала суду не набрала законної сили та оскаржена в апеляційному порядку (копія апеляційної скарги на ухвалу суду та ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 про витребування справи додається).

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що з 25.02.2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 був призваний до військової служби у Збройних Силах України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

21.02.2023 року до військової частини НОМЕР_1 позивачем подано рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по справі №260/6269/23 Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24 березня 2023 року та рапорту від 19 травня 2023 року, про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що вказане рішення оскаржено у апеляційному порядку, відтак, на даний момент рішення не набрало законної сили.

З матеріалів справи встановлено, що 25.01.2024 року позивачем подано рапорт до командира Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого припис на вибуття в зону безпосереднього виконання бойового завдання в.ч. НОМЕР_1 не може отримати та виконати на підставі рішення суду та висновку органу опіки та піклування, оскільки виконує самостійне утримання та виховання малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинути свою доньку не може, тому що понесе відповідальність за статтею 184 КУпАП та статтею 166 КК України. Обхідний лист для здачі посади буде надіслано засобами зв`язку. Вказаний рапорт отримано капітаном ОСОБА_3 25.01.2024 року, що підтверджується підписом на вказаному рапорті. (а.с.19).

26.01.2024 року капітаном ОСОБА_3 подано рапорт, яким доповідає, що станом на 26.01.2024 року старший солдат ОСОБА_1 відсутній у розташуванні пункту постійної дислокації в.ч. НОМЕР_1 .

31.01.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №37 «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого, згідно з ст.ст. 84 та 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, керуючись Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 та враховуючи рапорт т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_2 капітана ОСОБА_3 від 26.01.2024 року, в якому доповідається про факт відсутності без поважних причин військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_1 , з метою уточнення обставин, причин, умов події та встановлення ступеня вини посадових (службових), що могло негативно вплинути на стан боєздатності, бойової готовності військової частини НОМЕР_1 , наказано провести службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли правопорушенню військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 .

Згідно даних акту службового розслідування від 01.03.2024 року слідує, що 25.01.2024 в пункті постійної дислокації в.ч. НОМЕР_1 прибув старший солдат ОСОБА_1 та відмовився виконати припис про вибуття в зону безпосереднього виконання бойового завдання військової частини, виклавши відмову у рапорті.

Станом на 09 годину 00 хвилин 26.01.2024 року старший солдат ОСОБА_1 був відсутній у розташуванні постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 і не вибув в зону безпосереднього виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вказаного акту службового розслідування встановлено, що позивач без належного дозволу, отриманого від командира у встановленому порядку 26.01.2024 року самовільно покинув місце розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та в подальшому є відсутній на військовій службі, і не вибув в зону безпосереднього виконання завдань військової частини НОМЕР_1 .

В матеріалах службового розслідування міститься бланк отримання пояснень від 10.02.2024 року, відповідно до яких слідує, що у зв`язку з відсутністю старшого солдата ОСОБА_1 пояснення відібрані технічними засобами зв`язку. Достовірність пояснень підтверджується свідками. Згідно вказаних пояснень ОСОБА_1 пояснив, що 25.01.2024 року прибув у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , отримати припис і вибути в зону безпосереднього виконання бойового завдання відмовився і виклав свою відмову у рапорті.

Окрім цього, у матеріалах службового розслідування містяться пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких слідує, що ОСОБА_1 25.01.2024 перебував у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та після написання ним рапорту був відсутній на службі.

16.02.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №48 «Про продовження строку проведення службового розслідування», відповідно до якого продовжено строк проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 31.01.2024 року на 30 діб.

На підставі встановлених обставин службового розслідування 01.03.2024 року винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №31, відповідно до якого службове розслідування вважати завершеним. Факт залишення військової частини НОМЕР_1 без поважних причин колишнього старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 та відсутності його на військовій службі з 26.01.2024 по теперішній час вважати встановленими.

Згідно пункту 3 вказаного наказу за порушення вимог статей 6, 11, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2 та 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України внаслідок особистої недисциплінованості, безвідповідальності та ігнорування вимог Статутів Збройних Сил України притягнути колишнього старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення сувора догана, після його повернення в частину.

Не погоджуючись з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2024 року №31 «Про результати службового розслідування», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено військовий стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому не одноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Преамбулою та статтею 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом, зокрема, правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.

Відповідно до ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно із статтями 4, 5 Статуту внутрішньої служби, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та другою статті 6 Статуту внутрішньої служби визначено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 2, 3, 5, 11, 12 статті 11 Статуту внутрішньої служби визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Крім того, статтею 49 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Як визначено у статті 26 вказаного Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

За змістом статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно із статтями 83, 87 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Таким чином, суд зазначає, що призупиненню військової служби військовослужбовця повинно передувати службове розслідування, що є комплексом заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, подання заяви до органів досудового розслідування та, як вирішальний елемент, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування став рапорт т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 за фактом відсутності старшого солдата ОСОБА_1 станом на 09:00 год 26.01.2024 року у пункті постійної дислокації в.ч. НОМЕР_1 .

Окрім цього, як вбачається з матеріалів службового розслідування факт відсутності позивача з 26.01.2024 року у місці постійної дислокації в.ч. НОМЕР_1 також підтверджено письмовими поясненнями капітана ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ..

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження поважності причин відсутності позивача на військовій службі з 26.01.2024 року.

Суд зауважує, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин перебування ОСОБА_1 на військовій службі у пункті постійної дислокації в.ч. НОМЕР_1 з 26.01.2024 року. Натомість, як підтверджується матеріалами справи та вказано позивачем, ОСОБА_1 25.01.2024 року прибув у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , отримати припис і вибути в зону безпосереднього виконання бойового завдання відмовився і виклав свою відмову у рапорті, який того ж дня подав на ім`я командира в.ч. НОМЕР_1 , що, в свою чергу, підтверджує факт перебування на службі 25.01.2024, водночас не свідчить про перебування на службі з 26.01.2024 року.

В ході розгляду справи позивач не спростував висновки, викладені в акті службового розслідування.

Отже, суд, дослідивши обставини, що передували накладенню на позивача дисциплінарного стягнення дійшов висновку, що ним порушено приписи Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Таким чином, за результатами службового розслідування правомірно встановлено порушення позивачем статей 6, 11, 14 Статуту та статей 2 та 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Слід зазначити, що відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Отже, до військовослужбовця висуваються підвищені вимоги, що пов`язано з особливим статусом Збройних Сил України та державною службою особливого характеру, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У свою чергу, недотримання військовослужбовцем зазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, суд вказує, що вони в повній та достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_1 мав бути звільнений з військової служби 21.11.2023, тобто на наступний день після набрання рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі №260/6269/23 законної сили, як військово службовець, який самостійно виховує дитину, суд не бере до уваги, оскільки вказані твердження позивача жодним чином не свідчать про поважність причин відсутності на військовій службі з 26.01.2024 року.

Окрім цього, навіть набрання вищевказаним рішенням суду від 20.10.2023 у справі №260/6269/23 законної сили 21.11.2023, що не знайшло свого підтвердження (рішення оскаржено у апеляційному порядку), не свідчило б про правомірність відсутності позивача на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , оскільки вказаним рішенням суду від 20.10.2023 у справі №260/6269/23 не звільнено позивача з військової служби.

Враховуючи вищевказане, судом не вбачається підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2024 року №31 «Про результати службового розслідування».

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 є правомірними та обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-75, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору