Справа № 400/3521/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р. № 400/3521/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36014, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 04.03.2024 № 91; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

визнання протиправним і скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку від 04.03.2024 № 91;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити позивачці пенсію за віком згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 26.02.2024 з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області врахувати довідки від 14.02.2024 № 9 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), № 10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.

Позов позивачка умотивувала тим, що 26.02.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення їй пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, у відповідь отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.03.2024 № 91 про відмову у проведенні перерахунку, яке мотивоване недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), а саме: робота на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується до стажу державної служби з липня 2021 року, тобто з дати набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відзиві на позовну заяву від 08.05.2024 заперечило проти позову, обґрунтувавши свою позицію тим, що:

згідно зі статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дія Закон № 889-VIII не поширюється на вказаних осіб, а тому періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 04.07.2021 не підлягають зарахуванню до стажу державної служби;

на день звернення до органів Пенсійного фонду України її стаж на посадах державної служби становив 3 роки 10 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII;

оскільки органами Пенсійного фонду України рішення про призначення пенсії за віком державного службовця не приймалось, то й вимога позивачки про призначення пенсії за віком державного службовця з урахуванням поданих нею довідок про складові заробітної плати є передчасною.

У відзиві на адміністративний позов від 26.04.2024 1800-0803-8/31275 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), до липня 2001 року, тобто по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Станом на 01.05.2016 позивачка не обіймала посаду державного службовця і її стаж державної служби складав 3 роки 10 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

19.04.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

У період з 01.09.1987 по 09.11.1992 позивачка займала посаду секретаря комітету комсомолу Миколаївської взуттєвої фабрики, 09.11.1992 обрана на посаду завідувача соціальним відділом Обласної координаційної ради Союзу молодіжних організацій Миколаївщини, а 01.06.1994 заступником голови Обласної координаційної ради Союзу молодіжних організацій Миколаївщини, яку обіймала до 01.07.1994, що підтверджується записами № 4-9 трудової книжки позивачки НОМЕР_1 від 12.08.1986.

Позивачка працювала згідно із записами її трудової книжки, а саме:

1) за №№ 10-13 на посаді референт-консультанта народного депутата України по Ленінському виборчому окрузі № 285 з 01.07.1994 по 13.05.1998;

за № 12 позивачка прийняла присягу державного службовця 29.04.1996;

2) у Миколаївській міській раді:

за №№ 16-18 на посаді завідувача організаційного відділу Заводського районного виконавчого комітету з 04.06.1998 по 16.05.1999;

за №№ 18-19 на посаді інструктора комітету з фізкультури і спорту Заводського районного виконавчого комітету з 17.05.1999 по 06.09.1999;

за №№ 20-21 на посаді головного спеціаліст з охорони праці Заводського районного виконавчого комітету з 27.10.1999 по 01.01.2001;

за №№ 21-27 на посадах інженера, спеціаліста 1 категорії та головного спеціаліста відділу координації роботи житлового господарства житлово-комунального управління Заводського районного виконавчого комітету з 02.01.2001 по 24.09.2006;

за № 22 позивачка прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

за №№ 27-28 на посаді головного спеціаліста відділу санітарної інспекції адміністрації Заводського районного виконавчого комітету з 25.09.2006 по 15.12.2006;

за № 29-30 на посадах спеціаліста 1 категорії та головного спеціаліста сектору прийому, обліку та організації роботи з документами загального відділу виконавчого комітету з 18.12.2006 по 30.06.2011;

за № 31-32 на посаді головного спеціаліста сектору приймання, обліку та організації роботи з документами загального відділу департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів з 01.07.2011 по теперішній час.

З 12.10.2023 позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується формою РС-право стосовно позивачки.

26.02.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перехід її з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке 04.03.2024 прийняло рішення від № 91 (далі Рішення № 91), яким відмовлено позивачці в переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Вказана відмова аргументована тим, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ до липня 2021 року, тобто до дати набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Стаж державної служби позивачки становить 3 роки 10 місяців 13 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням органу Пенсійного фонду України, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, жінки, які станом на 01.05.2016 мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, мають право на одержання пенсії державних службовців не залежно від місця роботи на час досягнення віку і наявності страхового стажу, встановлених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року в справі № 295/16375/16-а, від 17.05.2021 у справі № 607/5615/17 та від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.

Згідно з частиною третьою статті 46 Закону № 889-VIII порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховувався до стажу державної служби до 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283).

Абзацом одинадцятим пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049.

Згідно з абзацом четвертим пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівників органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 № 1049, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Відтак робота на виборних посадах у комсомольських та інших громадських організаціях зараховується до стажу державної служби.

Оскільки у період з 01.09.1987 по 09.11.1992 позивачка займала посаду секретаря комітету комсомолу Миколаївської взуттєвої фабрики, а з 09.11.1992 по 01.07.1994 виборні посади завідувача соціальним відділом та заступника голови Обласної координаційної ради Союзу молодіжних організацій Миколаївщини (записи № 4-9 трудової книжки позивачки), тому вказані періоди її роботи зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до частини першої статті 2 якого посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Пунктом 4 Порядку № 283 встановлено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Відтак період роботи особи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 30.04.2016 включно підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 19.03.2019 року у справі №357/1457/17 та від 17.05.2021 у справі № 607/5615/17.

Суд встановив, що відповідно до записів у трудовій книжці позивачки №№ НОМЕР_2 , 16-22 позивачка працювала на посадах, періоди роботи на яких підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а саме:

з 01.07.1994 по 13.05.1998 на посаді референта-консультанта народного депутата України (посада третя категорія посад державної служби відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 25 Закону № 3723-ХІІ);

з 04.06.1998 по 06.09.1999 та з 27.10.1999 по 03.07.2001 у Миколаївській міській раді (посади шостої та сьомої категорії посад державної служби відповідно до абзаців сьомого і восьмого частини другої статті 25 Закону № 3723-ХІІ).

02.08.2001 вона прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис № 22 трудової книжки) і з 04.07.2001 по день подання позову працює на посадах в органах місцевого самоврядування (записи трудової книжки №№ 21-32).

Як наслідок, період роботи позивачки з 04.07.2001 по 30.04.2016 включно також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

В Рішенні № 91 зазначено, що до заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачка додала, зокрема, трудову книжку від 12.08.1986 НОМЕР_1 .

Отже, враховуючи пункт 4 Порядку № 283, позивачка подала органам Пенсійного фонду України документи, які є достатніми для підтвердження відповідного її стажу державної служби.

Тому суд відхилив як необґрунтовані твердження відповідачів, зазначені ними у їх відзивах на позовну заяву, про те, що періоди служби позивачки в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 30.04.2016 не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, Рішення № № 91 є протиправним і відповідачі зобов`язані були врахувати при призначенні пенсії державного службовця до стажу державної служби позивачки її періоди роботи з 01.09.1987 по 01.07.1994 (06 років 10 місяців 00 днів), з 01.07.1994 по 13.05.1998 (03 роки 10 місяців 13 днів), 04.06.1998 по 06.09.1999 (01 рік 03 місяці 03 дні), з 27.10.1999 по 03.07.2001 (01 рік 08 місяців 07 днів) та з 04.07.2001 по 30.04.2016 (14 років 09 місяці 27 днів), що в загальному становить 28 років 05 місяців 20 днів.

Натомість позовні вимоги позивачки щодо урахування при призначенні їй пенсії державного службовця періоду її служби в органах місцевого самоврядування з 01.05.2016 не підлягають задоволенню.

Отже, станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) позивачка мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, а саме: 28 років 05 місяців 20 днів.

Крім цього, її страховий стаж згідно розрахунку пенсії за віком позивачки становив 37 років 02 місяці 24 дні, тобто вона мала понад 30 років страхового стажу, наявність якого необхідна для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший і питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі № 21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі № 317/4184/16-а, від 11.07.2019 року у справі № 264/6292/16-а, від 13.02.2020 року у справі № 263/3478/17, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Станом на дату виникнення спірних правовідносин позивачка отримувала пенсію за віком, яка їй обчислювалася відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не обіймала посади державного службовця.

Поряд з цим, позивачка має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відтак перехід позивачки із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця згідно із Законом № 3723-ХІІ є призначенням їй нового виду пенсії.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Позаяк позивачка із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулася до пенсійного органу 26.02.2024, тому таке право на призначення пенсії виникло в неї з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 26.02.2024.

Що стосується органу Пенсійного фонду України, який повинен здійснити переведення позивачки на пенсію державного службовця, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 2, абзацу п`ятого підпункту 3, підпункту 4 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 № 28-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань:

планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду;

організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства;

забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат.

Таким чином, належним відповідачем в адміністративних справах щодо призначення (перерахунку, переведення) пенсій є орган Пенсійного фонду України, який здійснює пенсійні виплати пенсіонеру, тобто орган Пенсійного фонду України, на обліку якого перебуває пенсіонер.

Оскільки позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, тому саме цей орган Пенсійного фонду України є належним відповідачем щодо вищевказаних позовних вимог.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити позивачці пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 26.02.2024 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області врахувати довідки від 14.02.2024 № 9 та від 14.02.2024 № 10, видані виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, суд зазначає таке.

У цій справі спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальні органи Пенсійного фонду України не визнали цього права за позивачкою.

У свою чергу, вимоги позивачки зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обрахувати їй пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках від 14.02.2024 № 9 та від 14.02.2024 № 10, виданих виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, є передчасним, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такими повноваженнями, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.

Отже, така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.

Відтак підстави для задоволення цієї позовної вимоги позивача відсутні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Квитанцією від 01.04.2024, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачці в загальному розмірі 605,60 грн (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Оскільки цим рішенням задоволено позовні вимоги до двох відповідачів, тому необхідно стягнути з них судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: по 302,80 грн з кожного (?605,60 : 2 = ?302,80).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) і Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36014; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.03.2024 № 91.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 26.02.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 302 (Триста дві) гривні 80 копійок.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36014; ) судовий збір у розмірі 302 (Триста дві) гривні 80 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 23 травня 2024 року