Справа № 699/609/24
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/609/24
Номер провадження № 2-а/699/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гусарової В.В., за участю секретаря судового засідання Таран О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,код: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, , електронна пошта: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2024 р. до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1 , в якому вказав, що 09 вересня 2023 року лейтенантом поліції батальйону 4 роти 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 відносно нього було складено постанову серії EAT № 7702455, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно вказаної постанови водій керував транспортним засобом, в якого не працювала ліва фара в темну пору доби, під час перевірки документів виявилося, що водій не має права керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Але згідно КУпАП штраф накладається в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а не в твердій грошовій сумі.

Однак, викладені обставини скоєння адміністративного правопорушення в постанові не відповідають дійсності.

З даною постановою про адміністративне правопорушення позивач не погоджується, оскільки не керував транспортним засобом.

В постанові не вказано прізвища, ім`я, по батькові, а також місце проживання та особисті підписи свідків, які б засвідчили те, що він дійсно керував транспортним засобом.

До копії вищевказаної постанови не додано доказів, які б в дійсності підтверджували про скоєння ним правопорушення (фото, відеофайли).

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вказано, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Натомість відповідальність за ч. 2 статті 126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Особа вважається такою, що не має права керування транспортним засобом, якщо вона не має відповідної категорії (А, В, С, D, Е), яку необхідно мати для керування певним транспортом.

З постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що позивач начебто керував легковим автомобілем. Разом з тим, він має посвідчення водія категорії В.

До оскаржуваної постанови не надано доказів того, що у позивача відсутнє посвідчення водія категорії В.

Отже, фабула оскаржуваної постанови не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності. Оскільки викладений зміст постанови про накладення адміністративного стягнення являє собою суть пред`явленого йому обвинувачення зі сторони державних органів. А відповідно до загальних правил притягнення до адміністративної відповідальності можливе в межах складеної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, відповідач при фіксації скоєння адміністративного правопорушення грубо порушив вимоги ст. ст. 254, 256, 283 КУпАП.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В той же час, розгляд справи взагалі не відбувався (на місці його не було, а про наступний розгляд справи його повідомлено також не було). Позивач не міг отримати правову допомогу, подати свої заперечення, документи, які характеризують його особу, інші докази по справі, що грубо порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися.

Йому не були роз`яснені права згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що є грубим порушенням його законних прав та інтересів (зокрема, ст. 256 КУпАП).

Інспектором поліції УПП у м. Києві ДПП було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення з порушенням вище вказаних норм та безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням відділу поліції.

Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими підтверджується його вина у вчиненні правопорушення.

Більш того, оскаржувана постанова не відповідає затвердженій формі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що свідчить про те, що вона в дійсності не складалася.

На сьогоднішній день вказані постанови мають форму чека.

Оскільки оскаржувана постанова не відповідає затвердженій формі вказаної постанови це унеможливлює притягнути його до адміністративної відповідальності, так як оскаржувана постанова повинна відповідати затвердженій формі до даного виду постанов.

Позивач просив визнати протиправною, скасувати постанову та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ухвали суду від 09.04.2024 р. справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Відповідачем поданий відзив на позов, у задоволенні якого просять відмовити (а.с.24-31).

Вважають, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Відповідно до винесеної Постанови інспектором ОСОБА_2 09.09.2023 о 21 год 23 хв позивач керував транспортним засобом «HYUNDAI COUPE» державний номерний знак НОМЕР_2 в якого не горіла ліва фара в темну пору доби, під час перевірки документів виявилось, що водій не має права керування ТЗ, чим порушив п.2.1 А Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 3400 гривень.

Відтак, 09.09.2023 при патрулюванні міста Києва Інспектором було зупинено транспортний засіб «HYUNDAI COUPE» державний номерний знак НОМЕР_2 у якого під час руху не працювала ліва фара в темну пору доби.

Інспектор підійшовши до водія представився, пояснив причину зупинення транспортного засобу та на підставі п. 2.4. ПДР висунув законну вимогу до водія пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1. ПДР.

Позивач не надав посвідчення водія відповідної категорії, а надав паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , як зазначено в Постанові.

Особу водія було перевірено за допомогою інформаційного порталу Національної поліції (ІПНП.АРМОР - надалі - База), з метою встановлення, чи дійсно водій має право керування транспортним засобом, однак в Базі була відсутня інформація щодо наявності у позивача посвідчення водія відповідної категорії - В.

Слід зазначити, що поліцейські вбачають та роблять висновки з інформації наявні в АРМОР.

Позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядком та строками оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

В результаті Інспектором винесено постанову за ч. 2 cт. 126 КУпАП за відсутність у водія права керування таким транспортним засобом.

В позовній заяві, Позивач стверджує, що він не керував транспортним засобом.

Зазначили, що оскаржувана постанова була покладена в основу постанови Солом`янського районного суду міста Києва при розгляді протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19.03.2024 у справі №760/2571/24 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 5. ст. 126 КУпАП.

З рішення встановлено, що:

«Винність у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема даними протоколу серії ААД№725023 від 19.01.2024 про адміністративне правопорушення, постановою серії EAT №7702455 від 09.09.2023 та відеозаписом із боді-камери інспектора поліції №473599».

Відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Таким чином в управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції відсутні фото - та відеоматеріали на підставі яких була винесена постанова серії EAT №7702455 від 09.09.2023, якою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статтею 126 КУпАП.

Разом з тим факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та позов підтримав.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно поданого відзиву просили відмовити у задоволенні позову.Додатково позивач подавав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ст. 229 ч.4 КАС України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні були вивчені наступні матеріали справи:

-копія постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 126 ч.2 КУпАП ( а.с.4);

-копії виконавчого провадження (а.с.6,7)

-відзив (а.с.23-31).

- дані з автоматизованої системи виконавчих проваджень ( а.с.37)

- ухвала суду про витребування доказів ( а.с.39)

- копії матеріалів виконавчого провадження ( а.с.45-57)

- пояснення до позову ( а.с.58-60)

- копії матеріалів адміністративної справи 760/257/24 ( а.с.61-80)

- відповідь Солом`янського районного суду м.Києва на ухвалу суду ( а.с.81-86)

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до наступного :

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі вище вивчених доказів та письмових заяв сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доказано правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає до захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Так, судом було встановлено, що відповідач не подав до суду належних та допустимих доказів того, що позивач керував транспортним засобом без посвідчення водія, не надав доказів того, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивач не мав право керувати транспортним засобом, не надав доказів того, що справа відносно позивача розглядалась в його присутності і він після її розгляду отримав оскаржувану постанову. Додаткові витребувані судом докази вказують на те, що наявні і доказані підстави для поновлення строку на оскарження постанови та оскаржувана постанова не вручалась і не направлялась позивачу представниками поліції.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 94, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,код: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, , електронна пошта: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2023 р. серія ЕАТ № 7702455 відносно ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 гр., винесену лейтенантом поліції батальйону 4 роти 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кизимою Ігорем Олеговичем, провадження по справі закрити.

Стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,код: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до шостого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Київську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його складання. Учасник справи, якому не було вручено рішення суду в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

СуддяГусарова В.В.