Справа № 572/4951/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 572/4951/23 пров. № А/857/8817/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої С.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Павлушенка Володимира Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

суддя (судді) в суді першої інстанції Ведяніна Т.О.,

час ухвалення рішення 16:00:00,

місце ухвалення рішення м. Сарни,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суду з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Павлушенка В.М., Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8103646 від 08 листопада 2023 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 листопада 2023 року інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Павлушенком В.М. прийнято щодо нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАТ № 8103646 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вважає вказану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки правопорушення не вчиняв, а відповідачем не доведено його вину належними та допустимими доказами. Зауважує, що 08 листопада 2023 року приблизно о 21 год. 31 хв. в м. Сарни, керуючи автомобілем маркиX5 номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Європейській в напрямку перехрестя вулиць Європейська-Гетьманська та в подальшому мав намір повернути праворуч на вул. Гетьманська. Рухаючись з допустимою швидкістю руху, він наблизився до перехрестя, де в той час горів зелений сигнал світлофора і увімкнувши правий покажчик повороту, продовжив рух. Перетнувши стоп-лінію, він побачив, що увімкнувся жовтий сигнал світлофора. Щоб не застосовувати екстрене гальмування та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, з урахуванням того, що на смузі його руху не було жодних перешкод, він продовжив рух вперед та виконав маневр повороту праворуч, проїхавши вищезазначене перехрестя. Звертає увагу на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, яким конкретно технічним засобом вчинено відеозапис, а п. 7 оскаржуваної постанови містить лише запис «Відеодиск», що суперечить вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП. Вважає, що у справі відсутні докази на обґрунтування винесеної постанови, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 11 березня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем було допущено порушення п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме проїзд на заборонений «жовтий» сигнал світлофора. Суд першої інстанції зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8103646 від 08 листопада 2023 року винесена уповноваженою на те посадовою особою, за формою і змістом відповідає вимогам ст. 255, 256, 283 КУпАП. Крім того, з оглянутого відеозапису, долученого представником відповідача до відзиву на позовну заяву, судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 проїхав на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, автомобіль під`їхав до регульованого перехрестя вже з працюючим жовтим сигналом, не зупинився та повернув праворуч. Суд прийняв у якості належного та допустимого доказу відеозапис подій, що був наданий відповідачем. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем було надано до суду докази в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що 08 листопада 2023 року приблизно о 21 год. 31 хв. в м. Сарни, керуючи автомобілем маркиX5 номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Європейській в напрямку перехрестя вулиць Європейська-Гетьманська та в подальшому мав намір повернути праворуч на вул. Гетьманська. Рухаючись з допустимою швидкістю руху, він наблизився до перехрестя, де в той час горів зелений сигнал світлофора і увімкнувши правий покажчик повороту, продовжив рух. Перетнувши стоп-лінію, він побачив, що увімкнувся жовтий сигнал світлофора. Щоб не застосовувати екстрене гальмування та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, з урахуванням того, що на смузі його руху не було жодних перешкод, а саме не було ні пішоходів, ні транспортних засобів, він продовжив рух вперед та виконав маневр повороту праворуч, проїхавши вищезазначене перехрестя. Зауважує, що згідно з п. 8.11.ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначає, що реально оцінивши дорожню обстановку, а саме відсутність пішоходів та інших транспортних засобів на своєму шляху, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху та дотримуючись вимог пункту 8.11 ПДР України, здійснив безпечний проїзд вказаного перехрестя. Вказує, що до суду першої інстанції відповідачем подано відзив на позовну заяву, до якого долучено відеозапис, який є неналежним та недопустим доказом у цій справі, оскільки зроблений із особистого мобільного телефону поліцейського. Звертає увагу на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, яким конкретно технічним засобом вчинено відеозапис, а п. 7 оскаржуваної постанови містить лише запис «Відеодиск», що суперечить вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 8103646 від 08 листопада 2023 року, винесеної інспектором 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Павлушенком В.М., встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 в порушення вимог п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України о 21 год. 31 хв. 08 листопада 2023 року в м. Сарни, керуючи автомобілем маркиX5 номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Європейська-Гетьманська на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стосовно порушення позивачем пункту п. 8.7.3 ґ ПДР України, колегія суддів зазначає наступне.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 8103646 від 08 листопада 2023 року, за твердженням відповідача, відбулось через допущений позивачем 08 листопада 2023 року, о 21 год. 31 хв. під час керування транспортним засобом BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя вул. Європейська-Гетьманська на заборонений жовтий сигнал світлофора, що є порушенням п. 8.7.3 ґ ПДР.

Згідно з п. 8.7.3 ґ ПДР України жовтий забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зa порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.10. ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно з п. 8.11.ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозапису слідує, що транспортний засіб BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя вул. Європейська-Гетьманська в місті Сарни на жовтий сигнал світлофора.

Колегія суддів зазначає, що вказаний відеозапис фіксує момент перетину вказаним автомобілем стоп-лінії у момент перемикання зеленого сигналу світлофора на жовтий, а також фіксує момент проїзду перехрестя автомобілем позивача на жовтий сигнал світлофора.

Таким чином, із вказаного відеозапису слідує, що водій не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

Надаючи оцінку обставинам, зафіксованим вказаним відеозаписом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що автомобіль позивача розпочав рух на перехресті на зелене миготливе світло та, з урахуванням дорожньої обстановки, позивач не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, тому позивач продовжив рух далі на жовте світло світлофору, не створюючи перешкоди або небезпеки жодному учаснику дорожнього руху, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху, що відповідає вимогам п. 8.11 ПДР України.

З відеозапису слідує, що відповідачем не вжито жодних заходів з метою встановлення реальної можливості позивачем зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України не вдаючись до екстреного гальмування, а оскаржувану постанову винесено в автомобілі патрульної поліції.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів зазначає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано суду доказів на підтвердження факту наявності в діях позивача складу адміністративного, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме не спростовано того, що позивач здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора правомірно в силу п. 8.11 ПДР України, обмежившись лише констатацією факту такого перетину.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в графі 7 «до постанови додаються» постанови серії ЕАТ № 8103646 від 08 листопада 2023 року зазначено «відеодиск», проте, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (а.с.12-13).

Загальне посилання на відеодиск є безпідставним і не може братись судом до уваги, оскільки приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Таким чином, поданий до суду першої інстанції відеозапис є недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на такий доказ.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що постанову серії ЕАТ № 8103646 від 08 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, оскільки вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не доведена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Поряд з тим, частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи слідує, що позивачем згідно з квитанцією № 0.0..1 від 20 листопада 2023 року сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 536 грн 80 коп. (2684*0,2 = 536,80).

Таким чином, розмір судового збору, встановлений законом, за подання позовної заяви у цій справі становить 536,80 грн.

Також, із матеріалів справи слідує, що позивачем згідно з квитанцією № 45 від 02 квітня 2024 року сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1610,40 коп.

Частиною 2 статті 4 Закону «Про судовий збір» визначено ставки судового збору, відповідно до якої за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги становить 805 грн 20 коп. (536,80*1,5 = 805,20).

Отже, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції 1324,00 грн судового збору.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 березня 2024 року у справі № 572/4951/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАТ № 8103646 від 08 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 510 гривень штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги в розмірі 1342 грн (одна тисяча триста сорок дві гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 21 травня 2024 року.