Справа № 580/5053/23
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №580/5053/23
2-а/705/21/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Романової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом ГУНП в Черкаській області про бездіяльність і зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він звернувся 22.05.2023 з повідомленням про адміністративне корупційне правопорушення і 30.05.2023 отримав неправдивий висновок про відмову у прийнятті до розгляду. Вважає, що Управління поліції самостійно змінило предмет його звернення і перевело в кримінальну справу, а розглянуло в порядку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» і таким чином без встановлення обставин справи звільнила корупційного чиновника ОСОБА_2 від відповідальності, що є бездіяльністю і оскаржується до адміністративного суду згідно ст.19 КАС України.

Просить суд, визнати бездіяльність Уманського РУП про відмову у провадженні про адміністративне корупційне правопорушення за повідомленням ЄО 5819; Зобов`язати Уманське РУП виконати невчинені дії по забезпеченню провадження у справі про адміністративне корупційне правопорушення за повідомленням ОСОБА_1 і ЄО 5819 від 22.05.2023 згідно КАП України; Судовий збір стягнути з відповідача в дохід держави незалежно від судового рішення.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову оскільки вважають позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Так, зазначають, що дійсно 22.05.2023 до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який просив прийняти міри до начальника Відділу ДВС у м.Умань та Уманському районі Черкаської області Гудзовського Олександра Олександровича, який з його слів відкрив виконавче провадження №65480922 від 19.05.2021 та діє на користь Міжнародного благодійного фонду імені Рабі Нахмана, вчинивши корупційне правопорушення передбачене ст.172-9 КУпАП.

Вищезазначене звернення зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №5819 від 22.05.2023.

Вивченням матеріалів ЄО №5819 від 22.05.2023 відповідно до ст.214КПК України, встановлено відсутність даних про наявність в діянні складу кримінального правопорушення та підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Та вказана заява розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , яке доручено дільничному офіцеру поліції ВП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області майору поліції ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю ознак будь-якої неправомірності в діях начальника відділу ДВС у м.Умань та Уманського району Черкаської області Гудзовського О.О., підготовлено довідку про результати звернення ЄО №5819 від 22.05.2023. Вказаною довідкою начальнику Уманського РУП ГУНП в Черкаській області полковнику поліції ОСОБА_4 доповілись результати проведеної перевірки. Після чого, керуючись Законом України «Про звернення громадян» та Наказом МВС України №930 від 15.11.2017, заявникові ОСОБА_1 за вих. №7891 від 30.05.2023 направлено відповідь за результатами розгляду його звернення зареєстрованого в ЄО №5819 від 22.05.2023.

Отже, у відповідності до норм закону, а саме ст.40 Конституції України, ст.1, ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян», розділу 4 Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, який зареєстрований наказом Міністерства внутрішніх справ України №930 від 15.11.2017 року, за результатами розгляду звернення позивача, зареєстрованого в ЄО №5819 від 22.05.2023, проведено перевірку та надано відповідь позивачу 30.05.2023 №7891.

Враховуючи викладене, вважають, що жодної протиправної бездіяльності ГУНП в Черкаській області не вчиняло, у зв`язку з чим позивачем обраний невірний спосіб захисту.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає відзив ГУНП в Черкаській області не обґрунтованим і таким, що не відображає дійсні обставини події. Просить розглядати справу на підставі інших доказів.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» в тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 22 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області з повідомленням про адміністративне корупційне правопорушення, відповідно до якого просив порушити провадження про адміністративне корупційне правопорушення за ознаками ст.172-9 КАП України щодо триваючих і системних корупційних дій начальника відділу ДВС у місті Умані Гудзовського О.О., вчинених 18.06.2021 і 06.03.2023 у виконавчому провадженні ВП 65480922 та порушив матеріальні, процесуальні і емоційні аспекти Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку №5819 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію заява ОСОБА_1 прийнята Уманським РУП ГУНП в Черкаській області за № 5819 від 22.05.2023.

30.05.2023 року за №7891 на адресу ОСОБА_1 за підписом начальника ОСОБА_5 направлено повідомлення про те, що його звернення від 22.05.2023 року Уманським РУП ГУНП в Черкаській області зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №5818 від 22.05.2023 року. Проведення перевірки було доручено дільничному офіцеру поліції ОСОБА_3 . У реєстрації до єдиного реєстру досудових розслідувань йому відмовлено за відсутності кримінального правопорушення. Дане рішення він може оскаржити у суді на підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Розгляд скарг на таке рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ст.306 КПК України здійснюється слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченого КПК.

Також у повідомленні роз`яснено, що ОСОБА_1 може ознайомитися з матеріалами перевірки, а також, в разі незгоди з прийнятим рішенням, відповідно до вимог п. 1 ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян», він має право подати скаргу на дії чи рішення посадової особи у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі та звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

Згідно матеріалів довідки № 1658 про перевірку заяви ОСОБА_1 від 22.05.2023 року ЄО № 5819, 22.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області зі зверненням, у якому просив прийняти міри до начальника відділу ДВС у м.Умань та Уманського району Черкаської області Гудзовського Олександра Олександровича, який з його слів відкрив виконавче провадження №65480922 від 19.05.2021 року та діє на користь Міжнародного благодійного фонду імені Рабі Нахмана, вчинивши корупційне правопорушення передбачене ст.172-9 КУпАП.

В результаті проведеної перевірки дільничним офіцером поліції ОСОБА_3 було розглянуто заяву ОСОБА_1 . ЄО № 5818 від 22.05.2023 року було відмовлено у реєстрації до єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності ознак кримінального правопорушення в діях начальника відділу ДВС у м.Умань та Уманському районі Черкаської області ОСОБА_2 ..

Тобто, предметом вказаного позову є бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді посадовими особами Уманського РУП ГУНП у Черкаській області повідомлення ОСОБА_1 від 22.05.2023 року, а саме розгляді його заяви відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Суд зауважує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це його пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи). Оскільки заяву позивача було розглянуто та надано відповідь, дії Уповноваженого не можуть бути кваліфіковані судом як бездіяльність.

Як вбачається із матеріалів справи, посадовими особами Уманського РУП ГУНП в Черкаській області було здійснено розгляд заяви ОСОБА_1 , за результатами розгляду прийнято рішення та про що повідомлено заявника ОСОБА_1 .

З метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, покращення, удосконалення організації їх особистого прийому в апараті Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органах внутрішніх справ України, а також у вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління, та на виконання ст. 40 Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію» - наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 4.7 Положення №1177 відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди.

При цьому, звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді (пункт 4.6 Положення № 1177).

Згідно ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події .

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

З досліджений судом матеріалів вбачається, що повідомлення ОСОБА_1 було розглянуто, по ньому було прийнято рішення про що повідомлено заявника.

Суд зазначає, що незгода заявника зі змістом відповіді не може свідчити про порушення самого права на звернення. За наявного правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідь начальника Уманського РУП ГУНП від 30.05.2023 за №7891, надана позивачу, є повною і надана з дотриманням строків розгляду.

Суд звертає увагу, що хоча юрисдикція адміністративних судів і поширюється на справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України, але перевірка судом законності відмови компетентного органу скласти протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності призведе до втручання у його дискреційні повноваження, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Olsson проти Швеції від 24.03.1988, № 10465/83) запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства не є забезпечення ефективності державного управління, а є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином відсутні законодавчо визначені підстави для звернення позивача до суду для захисту його прав, свобод або законних інтересів, бо жодної протиправної бездіяльності (дій) службові особи ГУНП в Черкаській області не вчиняли, оскільки їх дії перебувають в межах повноважень та у спосіб, який передбачений законодавством.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За ч.ч. 3-5 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка ж доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь яких належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом за наявними в справі доказами, позивачем не додано.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст.129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щоза результатом звернення ОСОБА_1 до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області з повідомленням про адміністративне корупційне правопорушення, зареєстрованим в ЄО-5818 від 22.05.2023, працівники зазначеного органу поліції діяли в межах своїх дискреційних повноважень та у спосіб, визначений законодавством, зокрема у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян», а сама по собі незгода заявника з результатом розгляду його повідомлення та зі змістом наданої відповіді не може свідчити про порушення права позивача на звернення. Отже при дослідженні обставин справи та наданих сторонами на обґрунтування своєї позиції доказів, судом не встановлено жодного порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача внаслідок будь-якої бездіяльності (дії) службових осіб ГУНП в Черкаській області.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про бездіяльність і зобов`язання вчинити певні дії не підлягає до задоволення.

Згідно приписів ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судових витрат, понесених відповідачем, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 20, 73-77, 139, 243, 244, 245, 246, 250, 286, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26.04.2024.

Суддя: Р. В. Піньковський