Справа № 520/31084/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 р. Справа № 520/31084/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 11.04.24 у справі №520/31084/23

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій просив суд першої інстанції визнати протиправною та скасувати постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №30 ДПС ФС від 08.09.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вищевказана постанова відповідача, якою на нього було накладено штрафні санкції, є протиправною, а відтак підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Північно - Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення штрафу задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Північно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 08.09.2023 № 30ДПС ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Стягнуто на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Північно - Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці суму сплаченого судового збору у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року у справі №520/31084/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та вважає, що судом першої інстанції не досліджені матеріали справи, не враховані аргументи та надані відповідачем докази, а тому висновки щодо задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , викладені в оскаржуваному рішенні суду, не відповідають фактичним обставинам даної справи і, як наслідок, рішення не відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що за результатами розгляду матеріалів справи, враховуючи достатність підстав для накладення штрафу, було складено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 08.09.2023 №30-ДПС-ФС та листом від 11.11.2023 направлено ФОП ОСОБА_1 (поштове відправлення №440 також було отримано ОСОБА_1 особисто, про що свідчить роздруківка трекінгу Укрпошти, який надавався до суду першої інстанції, як доказ). Таким чином розгляд матеріалів перевірки Міжрегіональним управлінням та складання постанови про накладення штрафу було здійснено у відповідності до Порядку №509. Вважає, що постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №30-ДПС-ФС від 08.09.2023 складено правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована постанова; з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішень; та своєчасно.

Позивач скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин справи, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення суду першої інстанції та залишити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року у справі №520/31084/23 без змін.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований, як суб`єкт господарювання з 27.02.1995 року, види діяльності 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 47.25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.

Наказом Головного управління ДПС у Харківській області за №2674-п від 27.06.2023 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 », наказано «перевірку провести за період діяльності з 28.07.2020 року по день закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування і послуг», Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу підакцизних товарів, зокрема питань регулювання обігу готівкою, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) тощо.

Працівниками Головного управління ДПС у Харківській області здійснено перевірку позивача та складено Акт фактичної перевірки 07.07.2023. У ході перевірки було встановлено, що допущено до роботи продавця ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин, оформлення трудового договору та неповідомлення до ДПС у Харківській області у встановленому законодавством порядку.

Зазначений акт був направлений до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно до якого було складено постанову №30-ДПС-ФС, якою за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на позивача був накладений штраф розмірі 67 000,00 гривень.

Позивач, вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №30 ДПС ФС від 08.09.2023, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана постанова відповідача, є необґрунтованою та винесеною з порушенням норм чинного законодавства, а отже такою, що підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, повноваження, правові відносини суб`єктів владних повноважень та суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 за №877-V (далі по тексту - Закон №877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі по тексту -Порядок №509), Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України), а також приписами Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України).

Державний нагляд (контроль) в силу вимог статті 1 Закону №877-V діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (надалі по тексту також - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, який, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України)

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України)

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами)

У відповідності до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Водночас в силу правого визначення п.86.5. ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Отже, норми ПК України надають право посадовим особам податкового органу розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2.,пункту 80.2 статті 80 ПК України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення.

Як встановлено з матеріалів даної справи, підставою для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій відповідно постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №30-ДПС-ФС від 08.09.2023 року, слугував акт Головного управління ДПС у Харківській області від 07.07.2023 за №21152/20/04/РРО/ НОМЕР_1 , складений за результатом проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою місця діяльності, де зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме ст.24 КЗпП України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2-7 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" був визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі по тексту - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім-сьомим цього пункту). Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Приписами пункту 3 Порядку №509 визначено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно вимог пункту 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відтак, з набранням чинності Порядку №823 з 30.08.2019, відповідач у даній справі був уповноважений на здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю фізичними особами-підприємцями та за результатом отримання акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, вживати заходи до притягнення об`єкта перевірки та його посадових осіб до відповідальності.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі №640/17424/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (у т.ч. в частині можливості накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а також порядку розгляду справи про накладення штрафу).

Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі №640/17424/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року залишено без змін.

Згідно з висновками Верховного Суду, наведеними, зокрема, у постанові від 30.11.2020 у справі №826/4922/16, визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Відтак, на момент проведення перевірки і на момент накладення штрафу, був відсутній встановлений конкретний порядок проведення перевірки та накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Водночас, відсутність встановленого порядку проведення перевірки, не наділяє суб`єктів господарювання правом не виконувати приписів законодавства. Функції територіальних органів з питань праці щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами залишилися незмінними та не скасованими.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.11.2022 у справі №380/3588/22.

Колегія суддів зазначає, що чинними на момент проведення перевірки позивача були приписи Закону №877-V, КЗпП України, а також відповідні положення Порядку №509.

В силу вимог частин 1, 4, 11 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи-підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Так, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 здійснювалася посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області за місцем провадження господарської діяльності позивача та за присутності продавця ОСОБА_2 .

Згідно ч. ч.1 і 2 ст.8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, поряд з іншим, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; ознайомити керівника суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноважену ним особу (фізичну особу - підприємця або уповноважену ним особу) з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом; не перешкоджати праву суб`єктів господарювання на будь-який законний захист, у тому числі третіми особами;

Статтями 10 і 11 Закону №877-V визначено права і обов`язки суб`єкта господарювання. Зокрема, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта. Водночас, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.

Відповідно до ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

В силу положень статті 256 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відтак, відповідні Управління Держпраці наділені контролюючими функціями за дотриманням роботодавцями законодавства про працю, в тому числі на проведення перевірки суб`єктів господарювання за додержанням законодавства про працю, а також накладення на останніх штрафу, у разі встановлення відповідного порушення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що приписами Порядку №509 (в редакції, чинній до внесення в нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") передбачалося, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Аналіз наведених вище норм вказує, що уповноважена посадова особа органів Держпраці зобов`язана письмово повідомити суб`єктів господарювання та роботодавців про час та місце розгляду справи про накладення штрафу не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду такої справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Обов`язок повідомити суб`єктів господарювання та роботодавців про розгляд справи пов`язаний саме з реалізацією права на захист та можливості взяти участь в засіданні, висловити заперечення, надати докази тощо. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

Відповідно до частини п`ятої статті 125, частини другої статті 129 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, вирішуючи публічно-правовий спір, адміністративний суд забезпечує, зокрема, дотримання верховенства права, рівність усіх учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність, а також офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Наведене вище тлумачення приписів Порядку №509 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Так, з матеріалів справи встановлено, що, як на підставу протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 67 000,00 грн., позивач посилається на недотримання відповідачем визначеної Порядком №509 процедури притягнення його до відповідальності, зокрема стосовно його не повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу. У зв`язку з чим посилається на те, що його було позбавлено можливості подавати відповідні пояснення та докази з приводу виявлених порушень.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що ним було повідомлено позивача про дату одержання акту перевірки, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та копією квитанції, оскільки фактично з копії повідомлення та копії квитанції від 08.09.2023 неможливо встановити, які саме документи були надіслані позивачу, крім того, відсутні належні підтвердження, що на адресу позивача було надіслано оспорювану постанову №30-ДПС-ФС від 08.09.2023 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що приписи ст.10 Закону №877-V визначають, що одним з прав суб`єкта господарювання є право надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта.

Згідно з абз.12 ч.6 ст.7 Закону №877-V зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

Відтак, враховуючи неповідомлення ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи про накладення штрафу та надіслання повідомлення про отримання акта перевірки було позбавлено позивача можливості надати уповноваженому органу в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта, тобто, реалізувати належне йому право на участь у процесі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.09.2021 року у справі №420/9061/20 викладено наступні правові висновки: "У ст.3 Закону України «Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» серед основних принципів здійснення державного нагляду міститься принцип відкритості та прозорості. Критерій урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене, насамперед, у справах, де передбачається прийняття "несприятливих" адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи. Головне управління Держпраці у відповідній області як будь-який інший орган державної влади повинно застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо у тому разі, коли воно матиме несприятливі наслідки для особи.".

Також, Верховний Суд у постанові від 12.06.2019 року у справі №813/3415/18, досліджуючи питання обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення, зробив висновок про те, що санкції за порушення законодавства про працю та зайнятість населення співмірні з покараннями за злочини. Особі, до якої застосовуються такі суттєві розміри штрафу в якості відповідальності за порушення законодавства про працю, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.

Отже, відсутність аналізу суб`єктом владних повноважень всіх обставин у сукупності та прийняття рішення без врахування позиції особи, яка притягується до відповідальності, і якій не було належним чином надано право бути заслуханою державним органом влади, свідчить про недотримання відповідачем критерію обґрунтованості рішення, передбаченого п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постанові від 31.01.2023 у справі №540/1245/20 зробив висновок, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що постанова Північно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 08.09.2023 № 30ДПС ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення була прийнята без участі позивача, якого було позбавлено можливості подати свої зауваження чи докази на спростування виявлених порушень законодавства про працю.

У свою чергу, колегія суддів напротивагу доводам апеляційної скарги також зазначає, що відповідач не з`ясував фактичних обставин даної справи, внаслідок чого необґрунтовано наклав на позивача штраф за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, враховуючи вимоги ч.2 ст.77 КАС України, не було доведено правомірність постанови Північно - східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 08.09.2023 № 30ДПС ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорювану постанову складено відповідачем правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована постанова; з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішень; та своєчасно, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не узгоджуються із наведеними вище висновками суду.

Відтак, слід дійти висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні відносини у даній справі

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності оспорюваної постанови відповідача, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною та скасування постанови Північно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 08.09.2023 №30 ДПС ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Враховуючи приписи норми ч.5 ст.242 КАС України, у даній справі підлягають врахуванню судом висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції у даному судовому рішенні (постанові) вище.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №520/31084/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський