Справа № 160/19301/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19301/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року в адміністративній справі №160/19301/23 (суддя 1-ї інстанції Кучугурна Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2023 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з травня 2022 року по вересень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 12.05.2022 по 01.06.2022, 07.06.2022 по 24.06.2022, 30.06.2022 по 14.07.2022, 19.07.2022 по 22.07.2022, 01.09.2022 по 16.09.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з травня 2022 року по вересень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 12.05.2022 по 01.06.2022, 07.06.2022 по 24.06.2022, 30.06.2022 по 14.07.2022, 19.07.2022 по 22.07.2022, 01.09.2022 по 16.09.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, як зарахованому у розпорядження командира за жовтень-листопад 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, як зарахованому у розпорядження відповідного командира понад 2 місяці в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за час з грудня 2022 року по день набрання рішенням законної сили;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 12.05.2022 солдат ОСОБА_1 , 1977 р.н., одержав ВТ. ЗЧМТ. Струс головного мозку з цефалгічним та вестибулярним синдромами. Акубаротравма. Двобічна сенсоневральна приглуховатість. Забой шийного, грудного, поперекового відділу хребта з больвим синдромом за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ). Не під впливом наркотичного та алкогольного сп`яніння, та був в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кулезахисний). Про вказане свідчить довідка від 25.10.2022 №4956 Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Після отримання поранення позивач проходив лікування з 12.05.2022 по 01.06.2022, 07.06.2022 по 24.06.2022, 30.06.2022 по 14.07.2022, 19.07.2022 по 22.07.2022, 01.09.2022 по 16.09.2022. Позивач уважає, що за вказані періоди відповідач повинен був здійснити йому виплату додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні, але така додаткова винагорода позивачу виплачена не була. Крім цього, позивач зазначає, що згідно з наказом від 29.05.2022 №87-РС командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу), він був увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження командира, тому протягом двох місяців перебування у розпорядженні командира він має право на грошове забезпечення в розмірі, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, а після спливу двох місяців на грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Проте, починаючи з жовтня 2022 року грошове забезпечення позивача складає 652,50 грн. Наведені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 07.06.2022 по 24.06.2022, з 30.06.2022 по 14.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 07.06.2022 по 24.06.2022, з 30.06.2022 по 14.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням проведених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати у жовтні-листопаді 2022 року грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, зарахованому у розпорядження командира, у розмірах, установлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, зарахованому у розпорядження командира, грошове забезпечення за жовтень-листопад 2022 року у розмірах, установлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Розподіл судових витрат у справі не здійснювався.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що незважаючи на чіткі пояснення відповідача про те, що додаткову винагороду позивачеві згідно наказу № 532/нагд від 12.02.2024 буде виплачено у лютому 2024, суд першої інстанції обмежився відповіддю позивача від 26.02.2024 на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначив не про неотримання виплати від позивача, а про ненадання доказів здійснення такої виплати. Водночас, додаткова винагорода позивачу за спірні періоди виплачена у тому ж місяці, в якому військовою частиною отримано достовірні підтвердження наявності зазначеної другої з двох обов`язкових умов для виплати додаткової винагороди. Вважає, що суд, проявивши неповноту встановлення обставин справи, і задавшись питанням, чи виплачена позивачу додаткова винагорода згідно наказу № 532/нагд від 12.02.2024, відповідну інформацію і докази у військової частини протягом 26.02.2024 11.03.2024 - не витребував. Також наголосив, що у відповідності з вимогами п.п. 1, 5 Розділу XXVIII Порядку № 260, за спірний період: жовтня листопада - грудня 2022 позивачу грошове забезпечення нараховувалося виплачувалося у розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Виплата проводилася у місяці за попередній місяць служби.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 28.02.2022 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

12.05.2022 солдат ОСОБА_1 , 1977 р.н., одержав ВТ. ЗЧМТ. Струс головного мозку з цефалгічним та вестибулярним синдромами. Акубаротравма. Двобічна сенсоневральна приглуховатість. Забой шийного, грудного, поперекового відділу хребта з больвим синдромом за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ). Не під впливом наркотичного та алкогольного сп`яніння, та був в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кулезахисний). Про вказане свідчить довідка від 25.10.2022 №4956 Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Після отримання поранення позивач проходив лікування:

12.05.2022 20.05.2022 у Військовій частині НОМЕР_2 . Стан після МВТ (12.05.2022), акубаротравми, ЗЧМТ та струсу головного мозку у вигляді гострої двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови до 1,5-2,0 м на праве вухо та 0,5-1,0 м на ліве вухо, без ураження цілісності барабанних перетинок; вестибулярним та цефалічним синдромами; забою шийного, грудного, поперекового відділів хребта з больовим синдромом;

20.05.2022 01.06.2022 в КП «Луцька ЦРЛ». Основний клінічний діагноз: ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. Стан після мінно-вибухової травми (12.05.2022). Акубаротравма. Двобічна сенсоневральна приглухуватість. Відновний період ЗСМТ. Струс головного мозку з цефалгічним та вестибулярним синдромом;

07.06.2022 24.06.2022 в Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради. Діагноз (у томі числі) стан після вибухової травми (12.05.2022). Акубаротравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку з цефалгічним та вестибулярним синдромами. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. 2-бічна сенсоневральна приглухуватість;

30.06.2022 14.07.2022 у Військово-медичному центрі Східного регіону Військова частина НОМЕР_3 . Повний діагноз, основний клінічний: ІХС, стабільна стенокардія напруження ІІ ЗТК (кл), гіпертонічна хвороба ІІ ст. 1 ст високий ризик. Гіпертрофія ЛШ. Супутні захворювання: стан після ВТ (12.05.2022). Акубаротравма;

19.07.2022 22.07.2022 в КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії ДОР». Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): гіпертонічна хвороба ІІ ст. Ступінь важності 1. Субкомпенсоване гіпертензивне серце. Ризик ІІІ. Стенозуючий атеросклероз МАГ. Астенно-вегетативний синдром з вираженими функційними порушеннями, синкопальними станами. СН 0 ст. Супутній: стан після вибухової травми (12.05.2022). Акубаротравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку з цефалгічним та вестибулярним синдромами;

01.09.2022 16.09.2022 Комунальному закладі «Петриківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Діагноз: гострий ліктьовий турнік, больовий синдром.

Виписки із медичних карток, що підтверджують періоди лікування та встановлені діагнози, надані до матеріалів справи.

Позивач, вважаючи, що за період проходження лікування у зв`язку з пораненням, йому протиправно не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн., передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», звернувся з цим позовом до суду.

Крім цього, до матеріалів справи надано витяг з наказу від 29.05.2022 №87-РС командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу), згідно з яким, був увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження солдат ОСОБА_1 , водій автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення парашутно-десантного батальйону. Наказ видано відповідно до підпунктів 14, 15, 16 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України стосовно осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, які перебувають на довготривалому лікування або вважаються безвісно зниклими.

Позивач вказує, що після одужання він також був увільнений з посади та зарахований у розпорядження командира, а його грошове забезпечення з жовтня 2022 року складає 662,50 грн.

Позивач вважає, що протягом двох місяців перебування у розпорядженні командира він має право на грошове забезпечення в розмірі, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, а після спливу двох місяців на грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Наведені обставини також стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку про його обґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64 введено воєнний стан в Україні, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Згідно із пунктом 1 Постанови №168 (в редакції час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260 в редакції на час спірних відносин).

Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 №248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини НОМЕР_4 , голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, вимогу про те, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100000,00грн. або 30000,00грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам військових частин (пункт 5). У період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмір 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (пункт 8).

23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

За змістом пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).

Аналогічні норми містить і Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260), які набрали чинності 01.02.2023.

Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

При цьому, постановою №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також, суд зауважує, що постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується винагорода у розмірі 100 000 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач має право на додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000грн за періоди стаціонарних лікувань позивача, пов`язаних з пораненням отриманим під час захисту Батьківщини: 07.06.2022 24.06.2022, 30.06.2022 14.07.2022, 19.07.2022 22.07.2022.

12.02.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №532/нагд, яким надана вказівка начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії за січень 2024 року, зокрема, солдатові ОСОБА_1 (перерахунок винагороди за наданими додатковими документами щодо лікування, пов`язаного з пораненням) з 07.06.2022 по 24.06.2022, з 30.06.2022 по 14.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на час розгляду справи в суді першої інстанції, матеріали справи не містили доказів виплати позивачу додаткової винагороди згідно наказу №532/нагд від 12.02.2024. Довідка від 16.03.2024 №2743 додана скаржником до апеляційної скарги не є беззаперечним доказом отримання позивачем спірних сум додаткової винагороди.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 07.06.2022 по 24.06.2022, з 30.06.2022 по 14.07.2022, з 19.07.2022 по 22.07.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та зобов`язання виплатити позивачу таку винагороду у вказані періоди.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника з приводу того, що суд першої інстанції було повідомлено про намір виплати позивачу вищевказану винагороду у лютому 2024 та того, що суд проявивши неповноту встановлення обставин справи не витребував у останнього відповідну інформацію і докази щодо виплати позивачу додаткової винагороди згідно наказу №532/нагд від 12.02.2024, оскільки частина 2 статті 77 КАС України прямо передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Крім того, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за жовтень-листопад 2022 року під час перебування у розпорядженні командира, в розмірі грошового забезпечення, яке останній отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, суд зазначає таке.

Відповідно до пп.15 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153/2008), зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.

Також відповідно до п.116 Положення №1153/2008 час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.117 Положення №1153/2008 призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

Як вже зазначалось, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок №260.

Розділом XXVIII Порядку №260 врегульовані питання виплати грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад.

Відповідно до п.1 Розділу XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України (пункт 5 Розділу XXVIII Порядку №260).

Пунктом 6 Розділу XXVIII Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, ключовим є питання, коли саме настав 60-й день перебування позивача у розпорядженні командира військової частини (з урахуванням часу його перебування на лікуванні), оскільки саме зі спливу двомісячного строку з моменту зарахування військовослужбовців у розпорядження командирів та не можливості в цей термін прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання такої особи, у суб`єктів владних повноважень виникає обов`язок виплати грошового забезпечення лише в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.05.2022 №87-РС, солдат ОСОБА_1 , водій автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення парашутно-десантного батальйону був увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження. Наказ видано відповідно до підпунктів 14, 15, 16 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України стосовно осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, які перебувають на довготривалому лікування або вважаються безвісно зниклими.

У періоди з 12.05.2022 по 01.06.2022, з 07.06.2022 по 24.06.2022, з 30.06.2022 по 14.07.2022, 19.07.2022 по 22.07.2022, 01.09.2022 по 16.09.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що ці періоди виключаються із загального періоду перебування у розпорядженні відповідного командира (начальника).

Водночас в періоди з 02.06.2022 по 06.06.2022, з 25.06.2022 по 29.06.2022, з 15.07.2022 по 18.07.2022, з 23.07.2022 по 31.08.2022 позивач на лікуванні не перебував. Загальна кількість днів, для розрахунку двомісячного строку перебування позивача у розпорядженні командира, яка підтверджена доказами, наявними в матеріалах справи становить 54 дні. Період з 17.09.2022 по 22.09.2022 на який посилається відповідач у апеляційній скарзі не враховується судом, оскільки не підтверджений жодним доказом у справі. За наведених обставин твердження відповідача про сплив 2-х місячного строку перебування позивача в розпорядженні саме з 23.09.2022 є помилковим.

Крім того, відповідачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції вмотивованого кадрового рішення щодо поважних причин неможливості подальшого службового використання позивача, у період його перебування у розпорядженні (з урахуванням перебування на стаціонарному лікуванні), як передбачено пунктом 5 Розділу XXVIII Порядку №260.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачу у жовтні та листопаді 2022 року протиправно нараховано суму грошового забезпечення у розмірі 662,50грн. та виплачено у розмірі 652,56грн., що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (довідка №23/ФЕС від 20.02.2024, виписка за картковим рахунком клієнта за період з 01.03.2022 по 24.02.2023), у зв`язку з чим зобов`язав військову частину нарахувати та виплатити останньому, як військовослужбовцю, зарахованому у розпорядження командира, грошове забезпечення за жовтень-листопад 2022 року у розмірах, установлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, з урахуванням проведених виплат.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року в адміністративній справі №160/19301/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак