Справа № 420/37238/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Пахолчак В.П.,

представника позивача Павел О.Ю.,

представника відповідача Лоскутова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

29.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду звернулася з позовом (т.1 а.с.1-13,150-163) ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.11.2023 року №28637/15-32-24-05, №28640/15-32-24-05, №28635/15-32-24-05, №28628/15-32-24-05, №28641/15-32- 24-05.

Позивачка у позові зазначила, що була зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснювала господарську діяльність з 08.11.2019 по 03.08.2021 рік. До ЄДРЮО,ФОП та ГФ внесений запис про припинення діяльності ФОП.

Оскаржувані нею ППР від 07.11.2023 року прийняті за результатами розгляду її скарги в ДПСУ в адміністративному порядку на ППР від 21.07.2023 року (прийняті на підставі від 21.06.2023 року №16639/15-32-24-05-09/) на підставі рішення ДПСУ від 13.10.2023 року №30660/6/99-00-06-01-03-06 та проведеної додатковою перевіркою, за результатами якої складений акт про результати документальної позапланової перевірки №27070/15-32-24-05-09/ від 06.10.2023 року.

Позивачка вважає дані податкові повідомлення-рішення такими, що є протиправними та підлягають скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивачка стверджує, що відповідачем пропущений строк на проведення перевірки. Статтею 102 ПКУ визначено, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошового зобов`язання платника податків не пізніше 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошового зобов`язання, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання.

Позивачка вказує, що перевірка проводилась за період з 08.11.2019 по 04.08.2021року. Граничний строк для подання податкової декларації за 2019 рік, визначений ПК України для ФОП ОСОБА_1 , а отже перевірка за 2019 рік могла буди здійснена лише до 10.02.2023 року, однак вона відбулась більш ніж через три роки.

Позивачка також зазначила, що податкова декларація про майновий стан та доходи за 2019 рік нею подана 21.07.2020 року, проте на її думку ПК України прив`язує строки проведення перевірок контролюючими органами не до дати фактичного подання декларації платником податків, а до граничного строку подання такої декларації, визначеного ПК України, а тому вважає, що період за 2019 рік не повинен перевірятись, відповідно нарахування грошових зобов`язань є протиправними та ППР підлягають скасуванню.

Що стосується мораторію на проведення перевірок відповідно до ст.69.2 ПКУ, то згідно з вказаною нормою під дію мораторію не підпадають перевірки, що проводяться з підстав визначених пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПКУ, тобто в період з 04.08.2021 року по 08.06.2023 року мораторій накладений не був. Перевірка ж може бути проведена за останні три роки, що передують даті призначення перевірки, враховуючи строк надання звітності.

Оскільки пропущений строк призначення та проведення перевірки позивачка вважає, що грошові зобов`язання за 2019 рік їй не могли бути визначені.

Також позивачка не заперечуючи, що нею не велась книга обліку доходів та витрат (за вказане порушення до нею застосована штрафна санкція), проте вона здійснювала облік доходів та витрат на підставі первинних документів: договорів, банківських виписок, актів прийому-передачі, накладних тощо.

Позивачка вказує, що нею до перевірки надані первинні документи. Зокрема, при розрахунку чистого доходу за період бути враховані документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю, а саме витрати у розмірі 2 324 000,00, які були зняті з банківського рахунку для оплати готівкою, що підтверджується банківським виписками наданими для перевірки. Також надані накладні, виписані ФОП ОСОБА_2 за придбаний товар (будівельні матеріали), які перевіряючими не використані під час проведення перевірки та не зазначили з яких підстав надані первинні документи не прийняті до уваги.

Підставою для скасування оскаржуваних ППР, є також те, що відповідач безпідставно нарахував їй штрафні санкції, загальних розмір яких склав 434847,14грн. Проте відповідно до пп.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються. Карантин на території України завершився 01.07.2023 року, а той час як всі донарахування визначені в ППР, зроблені за період до 01.07.2023 року.

Окремою підставою для визнання ППР протиправними та їх скасування є на думку позивача порушення строків їх прийняття. Вони мали б бути винесені протягом 3 робочих днів з дня отримання Рішення про результати розгляду скарги від 13.10.2023 року, тобто 19.10.2023, але були винесені 07.11.2023 року.

Ухвалою суду від 03.01.2024 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року справа прийнята до провадження. Відстрочено сплату судового збору за подання позову до ухвалення судового рішення у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Відповідачем поданий відзив на позов (т.1 а.с.186-194), в якому він не заперечував фактичних обставин щодо проведення перевірки позивачці та прийняття ППР, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що податкові повідомлення-рішення було прийнято без пропущення строку, так як відповідно до п.6 ст.86 ПКУ - податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Позивач особисто отримав акт перевірки 18.10.2023 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення №20, Податкові повідомлення-рішення №28637/15-32-24-05, №28640/15-32-24-05, №28635/15-32-24-05, №28628/15-32-24-05, №28642/15-32-24-05, №28641/15-32-24-05 були прийняті 07.11.2023 року.

Представник відповідача зазначив, що підставою для проведення перевірки є зокрема, відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПКУ припинення підприємницької діяльності ФОП. При цьому представник відповідача стверджує, що ПК України (або іншими нормативними актами) не встановлюються строк проведення перевірки пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПКУ.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 року №591-ІХ, який набрав чинності 29.05.2020 року, у розділі ХХ «Перехідні положення» ПК України розділ 1 доповнено пунктами 12 і 13, зокрема, п.52-2, згідно якого на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 цього Кодексу.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12 травня 2022 р. № 2260-IX, який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Стосовно нарахування штрафних санкцій представник відповідача зазначив, що норма п.52 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних санкцій за порушення термінів нарахування, декларування та сплати податків і зборів на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не застосовується з 27.05.2022 на період дії воєнного стану згідно абзацу 17 п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ. На думку представника відповідача на період дії воєнного стану, починаючи з 27.05.2022, привалюють норми в частині звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання платником податків податкових обов`язків у випадках та за умов, передбачених п. 69 підрозд. 10 розділу ХХ ПКУ.

До суду представник позивача подала відповідь на відзив (т.1 а.с.195-202), в якій підтримала викладену в позовній заяві позицію, просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник зазначила, що порядок винесення податкових повідомлень-рішень регламентується не ч.8 ст.86 ПК України, як у відзиві на позовну заяву зазначив відповідач, а Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом №1204 від 28.12.2015 року, адже у нормі зазначеній представником відповідача мова йде про винесення первинних податкових повідомлень-рішень, а у позові оскаржуються податкові повідомлення-рішення, винесені в результаті адміністративного оскарження. Згідно до п. 9 цього Порядку податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 6-8 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. Представник позивача вважає, що його позицію не спростовано і представником відповідача не доведено дотримання строків при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також представник вважає помилковою та такою, що не ґрунтується на положеннях законодавства позицію представника відповідача щодо відсутності строків перевірки ФОП, якій припинив свою діяльність, оскільки така позиція не відповідає положенням ст.102 ПКУ. Крім того, ПКУ зобов`язує зберігати платника податків первинні документі на протязі 1095 днів, відповідно перевірка по спливу вказаного періоду може не мати ніякого сенсу за відсутністю документів. Представник наполягає, що ПК України прив`язує строки проведення перевірок контролюючими органами не до дати фактичного подання декларації платником податків (податкова декларація про майновий стан і доходи за 2019 рік ФОП ОСОБА_1 подана 21.07.2020року), а до граничного строку подання такої декларації, визначеного ПК України 10.02.2020 року.

Представник звертає увагу на те, що посилання ГУ ДПС в Одеській області на те, що строки проведення перевірок було зупинено, не відповідають нормам чинного законодавства та є безпідставними. Крім того, згідно з п.78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 р. у справі №260/81/19 зроблено висновок про те, що за практикою ЄСПЛ, яка сформувалася з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платника податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків. Також п. 56.21 ПК України передбачає, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Представник у відповіді на відзив також вважає, що відповідачем не спростовано доводи позову щодо неврахування у витратах позивача вартість документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від господарської діяльності, а саме на закупівлю будівельних матеріалів у ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 6 884 115,2 грн і знятими готівковими коштами з розрахункового рахунку на суму 2 324 000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат Позивачкою було надано накладні, виписані ФОП ОСОБА_2 за придбаний товар (будівельні матеріали) та банківські виписки, проте жодного пояснення врахування чи неврахування первинних документів, наданих ОСОБА_1 для проведення перевірки, у акті перевірки від 06.10.2023 року та у відзиві на адміністративний позов не наведено.

Представник просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 13.03.2024 року, яка занесена до журналу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. (т.1 а.с.215).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що перевірка проведена у відповідності до положень законодавства, а прийняті на підставі актів перевірки ППР є правомірними, оскільки порушення норм податкового законодавства відображені в акті перевірки.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані ними докази судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована спочатку як фізична особа-підприємець з 04.07.2013 року з основним видом діяльності 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. 31.01.2019 року здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням.

Вдруге позивачка зареєстрована як ФОП з 08.11.2019 року по 03.08.2021 рік з основним видом діяльності 41.11 Будівництво доріг і автострад, а також іншими видами діяльності. 03.08.2021 року здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням 03.08.2021 року, запис 001006318 (т.1 а.с. 14-17).

ГУ ДПС видало наказ №2860-п від 24.04.2023 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року.

Копія наказу з відповідним повідомленням направлено на адресу позивачці та отримано нею 03.05.2023 року.

Представником відповідача у відзиві вказано, що перевірка призначена у відповідності до вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1ст.75, п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79, п.82.2 ст.82 ПКУ у зв`язку з надходженням від ЄДРЮО, ФОП та ГФ відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП від 03.08.2021 року № 001006318.

За результатами перевірки складений акт від 21.06.2023 року №16639/15-32-24-05-09/, на підставі якого ГУ ДПС прийняло податкові повідомлення-рішення від 21.07.2023 року:

№17713/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1 716 235,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 100 844,00 грн (т.1 а.с. 18-19);

№17711/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 299 460,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 324 865,00 грн (т.1 а.с. 20-21);

№17715/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 123 537,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 8 404,00 грн (т.1 а.с. 22-23);

№17710/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за найманих працівників на 945,90 грн та застосування штрафних санкції у розмірі 236,47 грн (т.1 а.с.24-25);

№17714/15-32-24-05 про застосування штрафу в розмірі 1020,00 грн за несвоєчасне подання до органу ДПС податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків за 2 квартал 2021 року (т.1 а.с.26);

№17562/15-32-24-05 про застосування штрафу в розмірі 1020,00 грн за ненадання первинних документів за запитами ГУ ДПС в Одеській області від 06.09.2022р та 25.04.2023 р (т.1 а.с. 27).

Позивачка оскаржила прийняті ППР в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПСУ від 22.08.2023 року продовжений розгляд скарги до 13.10.2023 року та виданий наказ №722 від 21.09.2023 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 », в якому зазначено про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 з метою забезпечення об`єктивного розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 на ППР від 21.07.2023 року та відповідно до вимог пп.78.1.5 п.78.1 ст.78, пп.69.2-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ (у редакції Закону України від 30.06.2023 року №3219-ІХ «Про внесення змін до ПКУ та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період воєнного стану») та доручено забезпечити проведення перевірки керівнику ГУ ДПС в Одеській області ( т. 1 а.с.194а-194б).

25.09.2023 року ГУ ДПС на виконання наказу ДПСУ видало наказ №7676-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » тривалістю 3 робочих дня за період діяльності з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року (т.1 а.с.194в).

Посадовими особами ГУ ДПС з 27.09.2023 року по 29.09.2023 року проведена перевірка, за результатами якої складений акт від 06.10.2023 року №27070/15-32-24-05-09/ «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ) щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року (т.1 а.с.28-58).

Згідно з актом перевірки від 06.10.2023 року №27070/15-32-24-05-09/ встановлені порушення:

- п.44.1, п.44.5, п.44.3 ст.44 , п.85.2 ст.85 ПКУ, п.1.2, п.2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XІV, не надання до перевірки первинних документів в повному обсязі;

- п.177.10 ст.177 ПКУ, Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат (наказ №481), Порядку ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат (наказ №261) - неведення Книги обліку доходів і витрат (Ф.10) та Типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат за період з 08.11.2019р. по 04.08.2021р;

- п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177, п.167.1 ст.167 ПКУ, п.6 ст.128 Господарського кодексу України та занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 1339289,00 грн, в т.ч. 2019-397927,00 грн, 2020-856502,00 грн 2021- 84860,00 грн.;

- п.177.2 та п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, знижено суму військового збору від підприємницької діяльності в сумі 111607,00 грн, в т.ч. за 2019 33160,00 грн., 2020 71375,00 грн, 2021- 7072,00 грн;

- ст.51, п.176.2 ст. 176 ПКУ несвоєчасне надання до органу ДПС Податкового розрахунку сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податківфізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2 квартал 2021 року (фактично надано 10.08.2021р, граничний термін надання 09.08.2021р);

- пп. 162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1, п.168.38, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПКУ - не перераховано до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб у сумі 1 782,00 грн., в т.ч. за червень 2021р.- 1782 грн;

- пп. 14.1.48 п.14.1 ст.14, п.164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, пп.168.1.1 п.168.1, пп.168.2 ст.168, п. 176.2 ст.176 ПКУ, донараховано податок на доходи фізичних осіб з доходів найманих працівників у вигляді заробітної плати (інших виплат та винагород відповідно до умов трудового договору) - у сумі 1464,57 грн, у тому числі за 4 квартал 2019 року 518,67 грн, за 1 квартал 2020 року - 945,90 грн;

-п.167 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1, п.168.38, пп. «а» п.176.2 ст.176 ПКУ не перераховано до бюджету утриманий військовий збір у сумі 148,46 грн., в т.ч. за червень 2021р.-148,46 грн.

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.194.1.1 п.194.1. ст.194 ПКУ донараховано податок на додану вартість в сумі 1298678,00 грн., в т.ч. за 2020-1199973,00 грн., 2021- 98705,00 грн;

- пп.16.1.7 п.16.1 ст. 16, абзац 4 п.63.3 ст.63 ПКУ в частині не надання до податкового органу за місцем реєстрації, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП.

За результатами розгляду скарги позивача з урахуванням акту від 06.10.2023 року №27070/15-32-24-05-09/ ДПС України прийнято рішення від 13.10.2023 року №3066/6/99-00-06-01-03-06 про часткове задоволення скарги (т.1 а.с. 59-67).

Згідно з вказаним рішенням ДПС України:

залишено без змін ППР від 21.07.2023 року №17714/15-32-24-05, №17562/15-32-24-05, №17710/15-32-24-05;

збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 518,67 грн та штрафних санкцій у розмірі 129,67 грн;

скасовані ППР:

- №17713/15-32-24-05 в частині податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 376946грнта штрафних санкцій у розмірі 1362грн;

- №17715/15-32-24-05 в частині грошового зобов`язання з військового збору на суму 11930грн та штрафних санкцій у розмірі 114грн;

- №17711/15-32-24-05 в частині податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 782 грн та штрафних санкцій у розмірі 196 грн,

В іншій частині ППР залишені без змін.

На підставі акту №27070/15-32-24-05-09/ від 06.10.2023 року та з урахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 13.10.2023 року ГУ ДПС прийняті ППР від 07.11.2023 року:

№28637/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 1 339 289,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 99 482,00 грн за порушення п.177.2,177.4,177.10 ст.177, п.167.2 ст.167 ПКУ (т.1 а.с.68-69);

№28640/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 298 678,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 324 669,00 грн за порушення п.181.1 ст.181, п. 183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188, пп.194.1.1 п.194.1. ст. 194 ПКУ (т.1 а.с.70-71);

№28635/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб на суму 1464,57 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 366,14 грн за порушення п.14.1.48 п.14.1 ст. 14, п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п. 168.1, пп.168.2 ст.168, п. 176.2 ст.176 ПКУ (т.1 а.с.72-73);

№28628/15-32-24-05 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн за порушення ст.51, п.176.2 ст. 176 ПКУ (т.1 а.с.74);

№28642/15-32-24-05 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн за порушення п.44.1, п.44.3 ст. 44 ПКУ (т.1 а.с.75);

№28641/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 111607,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 8290,00 грн за порушення п.177.2 та п.177.4 ст.155, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ (т.1 а.с.76-77).

Позивач не погодилась з прийнятими ППР (окрім №28642/15-32-24-05) та звернулась з позовом до суду.

Спірні правовідносини регламентовані ПКУ, якій є основним нормативно-правовим актом, що регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 ст.41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62ПКУ податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Право на проведення перевірок платників податків встановлено пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПКУ.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений ст.78 ПКУ та встановлені підстави проведення таких перевірок.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої підстави як припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (пп. 78.1.7 п.78.1 ст.78 ПКУ).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 08.11.2019 року по 03.08.2021 рік з основним видом діяльності 42.11. Будівництво доріг і автострад та іншими. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням 03.08.2021 року, запис 001006318 (т.1 а.с.14-17).

ГУ ДПС видало наказ №2860-п від 24.04.2023 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року, підставою для проведення якої було припинення підприємницької діяльності ФОП. Копія наказу з відповідним повідомленням направлено на адресу позивачці та отримано нею 03.05.2023 року. За результатами перевірки складений акт від 21.06.2023 року №16639/15-32-24-05-09/, на підставі якого ГУ ДПС прийняло податкові повідомлення-рішення від 21.07.2023 року, які оскаржені до ДПСУ.

ГУ ДПС видало також наказ №7676-п від 25.09.2023 року на виконання наказу ДПСУ від 21.09.2023 року №772 про проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року.

Підставою для повторної перевірки є пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПКУ, а саме платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу скаргу на прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.

За результатами перевірки складений акт №27070/15-32-24-05-09/ від 06.10.2023 року, на підставі якого з урахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 13.10.2023 року ГУ ДПС прийняті оскаржувані ППР від 07.11.2023 року.

Позивач не заперечує наявності самого права у контролюючого органу здійснювати перевірки на підставі пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПКУ у зв`язку з припиненням діяльності ФОП, проте стверджує, що така перевірка може проводитись за період з дотриманням строку визначеного ст.102 ПКУ, а також вважає, що окремою підставою для визнання ППР протиправними та їх скасування є порушення строків їх прийняття (не протягом 3 робочих днів з дня отримання Рішення про результати розгляду скарги від 13.10.2023 року, що відповідає даті - 19.10.2023, а прийняті лише 07.11.2023 року).

У той же час представник відповідача стверджує про відсутність у контролюючого органу будь-яких строків на проведення перевірки.

Суд вважає неспроможними твердження представника відповідача, що у контролюючого органу відсутні строки для проведення перевірки, оскільки дійсно контролюючим органом повинно бути дотримано вимоги ст.102 ПКУ.

Крім того, мораторій на проведення перевірок відповідно до ст.69.2 ПКУ, не стосувався перевірок, що проводяться з підстав визначених пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПКУ.

У той же час і твердження представника позивача є таким, що не ґрунтується на положеннях ст.102 ПКУ. Крім того, є посилковим твердження представника позивача, що порушення 3-денного строку на прийняття ППР за результатами розгляду скарги є окремою підставою для визнання ППР протиправними та їх скасування. Порушення таких процесуальних строків (менш місяця) не впливає на суть висновків та прийнятих ППР. Висновки акту перевірки та прийняті ППР є окремим предметом розгляду спірних правовідносин.

Представник позивача щодо застосування ст.102 ПКУ стверджує, що ПК України прив`язує строки проведення перевірок контролюючими органами не до дати фактичного подання декларації платником податків, а до граничного строку подання такої декларації, визначеного ПК України 10.02.2020 року, а тому подання позивачем податкової декларації про майновий стан та доходи за 2019 рік - 21.07.2020 року не впливає на строк у 1095 днів як період, за якій може бути здійснена перевірка. Оскільки наказ про проведення перевірки виданий 24.04.2023 року, відомості декларації за 2019 рік на думку представника позивача не могли підпадати під перевірку контролюючим органом.

Таки твердження представника позивача суперечать положенням ст.102 ПКУ.

Стаття 102 ПКУ встановлює строки давності та їх застосування в податкових правовідносинах.

Згідно з п.102.1 ст.102 ПКУ контролюючий орган, крім випадків, визначених п.102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, положення вказаної норми ПКУ, на відміну від думки представника позивача, чітко визначає два випадки з якого обчислюється строк у 1095 днів, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що: - настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації; - якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Отже, оскільки позивачка подала декларацію за 2019 рік не у встановлений строк до 10.02.2020 року, а 21.07.2020 року, строк обчислюється саме з цієї дати - 21.07.2020 року.

Перевірка призначена наказом №2860-п від 24.04.2023 року щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року, акт складений 21.06.2023 року, на підставі якого ГУ ДПС прийняло ППР від 21.07.2023 року з визначенням грошових зобов`язань для позивачці.

Таким чином, відповідачем дотримано строки проведення перевірки позивачці.

Подальше оскарження нею в адміністративному порядку ППР та прийняття нових за результатами цього оскарження рішень не впливають на висновок суду щодо дотримання контролюючим органом строку призначення та проведення перевірки, визначення позивачці грошових зобов`язань.

Згідно з актом №27070/15-32-24-05-09/ від 06.10.2023 року перевіркою встановлено, що в період з 08.11.2019 року по 04.08.2021 року позивачка здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості доходів від обрання якої встановлено ст.177 ПКУ та сплачувала до бюджету самостійно розраховані платежі з податку на доходи фізичних осіб.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи (п.177.5 ст.177 ПКУ).

Згідно з актом №27070/15-32-24-05-09/ від 06.10.2023 року перевіркою встановлено, що позивачкою надано до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік несвоєчасно (граничний строк подання 10.02.2020 року, фактично подано 21.07.2020 року).

Відповідно до п.177.1, 177.2 ст.177 ПКУ доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п.167.1 ст. 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст.177 ПКУ встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця, зокрема, документально не підтверджені витрати.

Пунктом 177.10 ст.177 ПКУ в редакції на час здійснення позивачкою підприємницької діяльності було встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

На час реєстрації позивачці як ФОП (08.11.2019 року) діяв наказ Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року (втратив чинність на підставі наказу Мінфіна №261 від 13.05.2021 року), яким затверджена форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення.

Пунктами 1,2,3,5 вказаного Порядку визначено, що фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді. Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Наказом Мінфіну №261 від 13.05.2021 року затверджені типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення.

Пунктами 1,2 розділу І вказаного Порядку також визначено, що відповідно до п.177.10 ст.177 та п. 178.6 ст. 178 розділу IV ПКУ фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/ понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Облік доходів і витрат ведеться в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі засобами електронного кабінету у порядку, встановленому законодавством.

При проведенні перевірки господарської діяльності позивачці та правильності введення обліку, достовірності нарахування і сплати податків встановлено, що позивачкою не виконувався обов`язок ведення обліку доходів і витрат. До перевірки не надано Книгу доходів та витрат, також облік не вівся за типовою формою, затвердженою наказом Наказом Мінфіну №261 від 13.05.2021 року.

Перевіряючими при визначенні загального оподатковуваного доходу, документально підтверджених витрат, пов`язаних з діяльністю, чистого оподаткованого доходу використані відомості декларації, відомості Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України про суми виплачених доходів, інформаційні дані ІС, банківські виписки, договори з постачальниками.

До складу загального оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_1 зараховується виручка, що надійшла у вигляді коштів на розрахункові рахунки. Дані перевірки відповідають даним декларації та отриманий дохід склав за перевіряємий період 8870238грн (2019 рік 2376849грн, 2020 рік 5999866грн, 2021 рік 493523грн).

У той же час позивачкою не надані всі первинні документи у підтвердження витрат, облік у встановленому порядку не вівся.

Під час проведення перевірки позивачці наданий запит від 27.09.2023 року №1 ГУ ДПС про надання первинних документів щодо ведення господарської діяльності за перевіряємий період. До перевірки надані копії документів, які підтверджують понесені витрати на загальну суму 1146381грн.

Відповідно встановлено завищення витрат на суму 7440496грн, як таких, які не підтверджені належними первинними документами та заниження чистого оподаткованого доходу на 7440496,00грн (2019 рік 2210707,00грн; 4,00грн, 2021 рік -471445,00грн).

Позивачка у позові не спростовувала висновки акту перевірки, що нею не були надані всі документи у підтвердження витрат, проте вважає, що контролюючим органом не оцінені надані документи.

Пунктом 44.1 ст.44 ПКУ в редакції на час здійснення господарської діяльності позивачкою у перевіряємий період було визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Вказана норма співвідноситься для фізичних осіб підприємців з п.177.10 ст.177 ПКУ щодо належного ведення обліку доходів та витрат.

Судом встановлено, що у зв`язку з ненаданням всіх документів, на підставі яких позивач повинен вести облік доходів і витрат та їх не збереження, відносно позивачці було прийнято також ППР №28642/15-32-24-05 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн за порушення п.44.1, п.44.3 ст. 44 ПКУ, яке позивачкою не оскаржене.

Дослідивши надані до позову накладні та квитанції до прибуткового касового ордера, як доказ витрат позивачці, яка відповідно до доводів представника позивача, знімала з банківського рахунку готівкові кошти та сплачувала їх за придбаний товар ФОП ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що вказані документи не можуть бути враховані як первинні у зв`язку з невідповідністю їх вимогам первинного документу та не відображенні цих первинних документів в обліку ФОП, якій нею не вівся.

Вимоги до первинних документів викладені у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом МФУ №88 від 24.05.1995 року.

Первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції, які повинні бути відображені в бухгалтерському обліку та бути пов`язані з господарською діяльністю суб`єкта господарювання, тобто повинно бути відображено та підтверджено на підставі якого договору та на виконання якого договору поставляється товар.

Позивачем надані накладні від постачальника ФОП ОСОБА_4 , в яких наявні посилання на договір (без номера та дати), договір №1 (без дати), договір №4 (без дати), договір №2 (без дати), договір купівлі-продажу будівельних матеріалів (без дати та номеру).

При цьому позивачкою надана копія договору №1 від 01.01.2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 , купівлі-продажу цементу, відсіву, плитки. За умовами договору опис товару, кількість, ціна відображаються у накладних та рахунках фактурах на кожен факт постачання. Оплата здійснюється покупцем після отримання товару згідно з накладною та рахунком фактурою (т.1 а.с.86).

Договір укладений 01.01.2019 року. На той час позивачка була дійсно зареєстрована як ФОП з 04.07.2013 року, проте з основним видом діяльності 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. 31.01.2019 року здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням. Вдруге позивачка зареєстрована як ФОП лише з 08.11.2019 року з основним видом діяльності 41.11 Будівництво доріг і автострад, а також іншими видами діяльності.

Представник позивача у позові, поясненнях не висвітлює обставин та підстав укладення договору №1 від 01.01.2019 року нею як ФОП з основним видом діяльності 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами на придбання цементу, відсіву, плитки, а також його чинності після припинення нею діяльності як ФОП 31.01.2019 року.

Також надана копія договору №2 укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 саме 01.01.2019 року на використання обладнання (т.1 а.с.93).

Копії квитанцій до прибуткового касового ордеру, оформлених ФОП ОСОБА_4 , щодо отримання коштів від ФОП ОСОБА_1 не відповідають накладним. Зокрема, відповідно до квитанції №44 від 14.12.2019 року за будматеріали по накладної №21 сплачено 300тис грн (т.1 а.с.113), тоді як в накладній вказано «відсів на суму 322500,00 грн» (а.с.91).

В накладній №19 від 24.10.2019 року зазначений «відсів на 150000грн» (т.1 а.с.90), а в накладній без номера від 01.12.2019 року плитка, бордюр, відсів, пісок, бетон на загальну суму 2327100,00грн (т.1 а.с.87), тобто за двома накладними сума складає 2477100,00грн. В квитанції до прибуткового ордеру від 28.12.2019 року зазначено про отримання ФОП ОСОБА_4 2563000,00грн на підставі накладних від 24.10.2019 року та від 01.12.2019 року (т.1 а.с.114).

Також відповідно до квитанції до прибуткового ордеру №90 від 24.10.2020 року позивачка готівкою сплатила 2336014,20грн.

Представник зазначила, що позивачка знімала готівкові кошти з банківського рахунку, на якій надходили їй кошти, для розрахунку готівкою.

Між тим, відповідно до п.6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 року №148, суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10000 грн включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 грн включно.

Суд вважає, що ППР від 07.11.2023 №28637/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 1 339 289,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 99 482,00 грн; №28641/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 111607,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 8290,00 грн за порушення п.177.2 та п.177.4 ст.155, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ є правомірними.

Податкове повідомлення-рішення №28640/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 298 678,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 324 669,00 грн прийнято у зв`язку з встановленням порушення п.181.1 ст.181, п. 183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп.194.1.1 п.194.1. ст.194 ПКУ.

Податок на додану вартість (основне грошове зобов`язання) донараховано в сумі 1298678,00 грн, в т.ч. за 2020-1199973,00 грн., 2021- 98705,00 грн контролюючим органом правомірне, оскільки відповідно до п.181.1 ст.181 ПКУ у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Перевіркою встановлено, що позивачка за результатами декларування майнового стану та доходів за 2019 рік отримала дохід у сумі 2376849,00грн.

Відповідно позивачка повинна була податі заяву про реєстрацію її платником ПДВ, що позивачкою не здійснено.

Доводи позивачці щодо неправомірного нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за оскаржуваними ППР у загальному розмірі 434 847,14 грн з посиланням на 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, відповідно до якого за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, суд вважає частково обґрунтованими, виходячи з того, що штрафні санкції за період дії карантину нараховані лише за ППР від 07.11.2023 року №28640/15-32-24-05, №28635/15-32-24-05 та частково за №28635/15-32-24-05.

Карантин в Україні діяв з 12.03.2020 року та відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 року №651 скасований з 24.00год 30.06.2023 року.

За ППР від 07.11.2023 року №28628/15-32-24-05 застосовані штрафні санкції у розмірі 1020,00грн за порушення згідно з актом перевірки, яке мало місце у 2 кварталі 2021 року.

За ППР від 07.11.2023 року №28640/15-32-24-05 штрафні санкції застосовані за порушення, які мали місце у 2020,2021 році.

За ППР від 07.11.2023 року №28635/15-32-24-05, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб на суму 1464,57 грн (за податковими зобов`язаннями) та 366,14 грн (за штрафними (фінансовими) санкціями), основні грошові зобов`язання нараховані за 2019 рік у сумі 518,67 та за 2020 рік у сумі 945,90, відповідно нараховані штрафні санкції у розмірі 129,67 за 2019 рік та у розмірі 236,47 за 2020 рік, тобто підлягає скасуванню ППР в частині в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 236,47грн.

Що стосується штрафних санкцій нарахованих контролюючим органом за ППР від 07.11.2023 №28637/15-32-24-05 за платежем - податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму у розмірі 99 482,00 грн та №28641/15-32-24-05 за платежем військовий збір у розмірі 8290,00 грн, то згідно з розрахунком вони нараховані лише за 2019 рік, за 2020 та 2021 роки штрафні санкції правомірно не були нараховані.

Представник відповідача вважає, що позивачу правомірно нараховані штрафні санкції за оскаржуваними ППР, оскільки норма п.52 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ не застосовується з 27.05.2022 на період дії воєнного стану згідно абзацу 17 п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Норма, на яку посилається представник відповідача (абз.17 п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ) була введена Законом України №2260-ІХ від 12.05.2022 року «Про внесення змін до ПКУ та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», якої викладена, крім іншого, нова редакція пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ (набрання чинності 26.05.2022 року, крім абз.2,5-8 пп.69.2, які набирають чинності з 02.06.2022 року).

Абзацем 17 п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються".

Відповідно до Закону від 03.11.2022 року №2719-ІХ вказаний абзац 17 став абзацем 18.

Між тим, Законом України від 30.06.2023 року (набрав чинність з 01.08.2023 року) «Про внесення змін до ПКУ та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного» внесені зміни у п.69 підрозділу 10, викладений у новій редакції абз.1 пп.69.2, а також абз.9-18 замінені новими абзацами, які викладені у пп.69.2-1, в якому відсутня норма абз 17 п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», яка була введена Законом від 12.05.2022 року.

Таким чином, на час прийняття остаточних ППР відносно позивача 07.11.2023 року норма абз 17 п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», на яку посилається представник відповідача не існувала.

Крім того, вказана норма навіть при її дії не могла бути застосована до позивача, оскільки порушення податкового законодавства, виявлені перевіркою стосуються періоду до введення воєнного стану, а редакція п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» введена Законом України №2260-ІХ від 12.05.2022 року саме з введенням воєнного стану в Україні щодо особливостей оподаткування у вказаний період.

Висновок суду підтверджується и тим, що контролюючим органом за ППР від 07.11.2023 №28637/15-32-24-05 та №28641/15-32-24-05 штрафні санкції нараховані лише за 2019 рік, за 2020 та 2021 роки штрафні санкції правомірне не були нараховані.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При відкритті провадження у справі судом відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 13420,00грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд дійшов висновку, що з позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі у розмірі 12047,00 грн, а з відповідача у розмірі 1373,00 грн на користь Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська,5 м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.11.2023 року №28628/15-32-24-05 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.11.2023 року №28640/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 1298678,00грн (за податковими зобов`язаннями) та 324669,00грн (за штрафними (фінансовими) санкціями) в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 324669,00грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.11.2023 року №28635/15-32-24-05 про збільшення грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб на суму 1464,57 грн (за податковими зобов`язаннями) та 366,14 грн (за штрафними (фінансовими) санкціями) в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 236,47грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1373,00 грн до Державного бюджету (Отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, Код отримувача 37607526, Банк отримувача Казначейство України, Рахунок отримувача UA4015756, Код класифікації доходів бюджету 22030101).

Стягнути ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12047,00 грн до Державного бюджету (Отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, Код отримувача 37607526, Банк отримувача Казначейство України, Рахунок отримувача UA4015756, Код класифікації доходів бюджету 22030101).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва