Справа № 420/33965/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/33965/23
Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023р. ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом до ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якому просив:

- визнати бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо неутримання 3 072,18грн. військового збору з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було виплачено ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23, протиправною;

- стягнути з ВЧ НОМЕР_1 3 072,18грн. військового збору, утриманого з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке йому було виплачено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23, на його користь;

- визнати бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36 866,16грн., що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було йому виплачено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23, протиправною;

- стягнути з ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) 35 866,16грн. грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було йому виплачено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23, на його користь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 26.07.1996р. по 1.08.2021р. він проходив військову службу у Прикордонних військах, в тому числі у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПС України від 30.06.2021р. №137-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас.

В подальшому, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2023р. у справі №200/225/23 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020р. по 31.12.2020р. включно, допомогу для оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1.01.2020р., на відповідній тарифній коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; грошове забезпечення за період з 1.01.2021р. по 1.08.2021р., допомогу для оздоровлення за 2021 рік, грошову компенсацію за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.2 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби передбаченої ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1.01.2021р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

25.10.2023р. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23 позивачу виплачено 164 823,68грн..

10.10.2023р. позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 щодо надання довідки з розрахунком виплати.

В ході вивчення довідок №№58-59 від 17.10.2023р. позивачем встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 з суми донарахованого грошового забезпечення відраховано 3 072, 18грн. військового збору та 36 8662,16грн. податку на доходи з фізичних осіб, що є порушенням вимог чинного законодавства.

Не погодившись із такими діями військової частини, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо утримання 3 072,18грн. військового збору з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 виплаченого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23.

Стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3 072,18грн. недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого військового збору при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36 866,16грн., що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 виплаченого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23.

Стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) на користь ОСОБА_1 36 866,16грн. недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23.

В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ВЧ НОМЕР_1 належало при виплаті позивачу грошового забезпечення (в тому числі посадового окладу, окладу за військовим званням), грошової допомоги для оздоровлення за 2020,2021 рік, а також грошової компенсації за невикористані дні відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, одноразової грошової допомоги при звільненні - шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», компенсувати суму податку на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 у період з 26.07.1996р. по 1.08.2021р. проходив військову службу у Прикордонних військах України, Державній прикордонній службі України, в тому числі у ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони).

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.06.2021р. №137-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України (а.с.11).

Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021р. №239-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с.12).

В подальшому, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2023р. у справі №200/225/23 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020р. по 31.12.2020р. включно, допомогу для оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1.01.2020р., на відповідній тарифній коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; грошове забезпечення за період з 1.01.2021р. по 1.08.2021р., допомогу для оздоровлення за 2021 рік, грошову компенсацію за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою п.2 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби передбаченої ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1.01.2021р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.14-19).

10.10.2023р. позивач звернувся із заявою до ВЧ НОМЕР_1 , в якій просив виплатити кошти на вказаний в заяві рахунок та надати деталізований розрахунок виплати у вигляді довідок (а.с.21-22).

25.10.2023р. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23 позивачу виплачено 164 823,68грн. (а.с.20).

3.11.2023р. ВЧ НОМЕР_1 надано відповідь позивачу разом із довідками від 17.10.2023р. №58,59 (а.с.23-25).

13.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення в сумі 36 866,16грн. та суми військового збору 3 072,18грн., які були утримані під час виплати ОСОБА_1 недоплаченого грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23.

28.11.2023р. листом за №11/С-396-308 ВЧ НОМЕР_1 відмовила позивачу у задоволенні вказаної заяви, у зв`язку із відсутністю правових підстав для нарахування та виплати грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб та суми військового збору.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій військової частини у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004р. №44, цей порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Приписами пунктів 4, 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Судова колегія зазначає, що аналіз наведених вище пунктів 2 - 3 Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі ПК України), де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства судова колегія вважає, що військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

Несвоєчасна виплата у повному обсязі грошового забезпечення, допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки і т.д. сталася з вини Відповідача, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

Підпунктом 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України).

Ставка військового збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування (пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Таким чином, податковий агент зобов`язаний утримати військовий збір із сум доходів у вигляді компенсації в тому податковому періоді, в якому відбувається таке нарахування (виплата).

Відтак, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що здійснюючи розрахунки з ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. по справі №200/225/23 ВЧ НОМЕР_1 повинна була нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що станом на день розрахунку ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки, ВЧ НОМЕР_1 здійснював остаточний розрахунок, який він зі своєї вини своєчасно не зробив. Оскільки, позивач мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів.

Отже, доводи апелянта щодо відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 року по справі № 812/1048/17, від 25.06.2020 року по справі № 825/761/17 та від 29.07.2020 року по справі № 814/142/17.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з ВЧ НОМЕР_1 військового збору у сумі 3 072,18грн., утриманого з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 виплаченого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року у справі №200/225/23, то судова колегія виходить з такого.

Згідно абз.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Приписами пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» від 30.12.2015р. №1161 установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Як вбачається із матеріалів справи, що згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 за №337/1 від 30.07.2021р. (а.с.30) ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюється шляхом проведення операцій Об`єднаних сил з 7.04.2014р. по 1.08.2021р., а відтак на позивача розповсюджуються пільги, встановлені пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України щодо звільнення від сплати військового збору.

Відтак, вказане свідчить, що ВЧ НОМЕР_1 протиправно оподатковано військовим збором в сумі 3 072,18грн. з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №200/225/23.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій ВЧ НОМЕР_1 по утриманню військового збору разом з податком на доходи з фізичних осіб та наявності підстав для стягнення з відповідача недоотриманих сум грошового забезпечення у вигляді утриманого військового збору та податку на доходи фізичних осіб.

У контексті оцінки доводів апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко