Справа № 200/7350/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року справа №200/7350/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 200/7350/23 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 23.11.2023 року, прийнятого по заяві ОСОБА_1 від 20.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та Постановою №202 періодів: з 10.08.2010 року по 09.10.2010 рік, з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року, з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та Постановою № 202 періоди з 10.08.2010 року по 09.10.2010 рік, з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року, з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з дати звернення 20.11.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням віку за Списком №1 відповідно до 4 абзацу п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 23.11.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 20.11.2023 року про призначення пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши до пільгового стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджуваним КМУ періоди роботи з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року, з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року;

- в решті позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати частково рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в оскарженій частині:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з дати звернення 20.11.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням віку за Списком №1 відповідно до 4 абзацу п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом відмовлено в цій частині через те, що позивач не досяг 50-річного віку.

Апелянт вважає, що судом здійснене неправильне застосування (неправильне тлумачення) матеріальних норм права - пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

23 січня 2020 року Велика палата Конституційного Суду України ухвалила рішення у справі № 1-5/2018(746/15) № 1-р/2020 за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо невідповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213).

Закон № 213 запровадив таку редакцію пункту «а» ст.13 Закону 1788: …Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Необхідний стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами за цією новою редакцією : 10 років для чоловіків, та 7 років 6 місяців -для жінок.

На думку апелянта, формулювання «не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці»( тобто не мають 10 років для чоловіків, та 7 років 6 місяців -для жінок), але мають не менше половини стажу на зазначених роботах ( а це 5 років - для чоловіків, 3 роки та 9 міс для жінок) передбачає, що зменшення пенсійного віку можливе у випадку наявності стажу роботи з особливо шкідливими умовами: від 5 до 10 років - у чоловіків.

Отже, запропонована редакція вимагала для зменшення віку дотримання наступних критеріїв для чоловіків: стаж роботи з особливо шкідливими умовами не менше 5 років та не більше 10 років. Відповідно зменшення пенсійного віку є можливе у максимальному розмірі 10 років (60 років загальний вік -10 років шкідливого стажу). Тобто було запроваджено граничне обмеження зменшення пенсійного віку у його максимальному розмірі 10 років.

Всі ці зміни, враховуючи обмеження зменшення пенсійного віку максимальним розміром 10 років було визначено Конституційним Судом України як такі, що значно погіршують становище працівників, що претендують на пенсію за Законом «Про пенсійне забезпечення» і визнав вищенаведену редакцію неконституційною.

Пункт «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» умовно поділяється на 2 частини, одна з яких (перший, другий та третій абзац) регулює питання виходу на пенсію у віці 50 років для чоловіків, 45 років для жінок (базовий вік за п. «а») . Умовно друга частина (абзац 4 пункту «а» щодо зменшення пенсійного віку) регулює питання виходу на пенсію в іншому віці, який у конкретному числі не виражено та безпосередньо залежить від кількості років роботи в особливо шкідливих умовах і не обмежується кількістю років роботи в шкідливих умовах (максимальну кількість не встановлено законодавцем). Тобто за другою частиною пункту «а» ( абзац 4 ) встановлюється інший вік, який визначається достатньо конкретно та не передбачає іншого тлумачення.

Законодавство має перш за все дотримуватись принципам справедливості та пропорційності.

Особливо шкідливі умови праці - це категорія, що визначає особливу шкоду таких умов для здоров`я людини. Чим більша шкода здоров`ю, тим більше пільговим має бути право особи, і тим більше вигідним має бути положення працівника.

Наприклад, в 50 років виходить на пенсію особа, яка може мати лише 10 років особливо шкідливих умов праці ( згідно першої частини п. «а» ст.13). Тобто особа зазнає 10 років особливої шкоди своєму здоров`ю, після чого виходить на пільгову пенсію в 50 років.

А та особа, яка має набагато більше років праці в особливо важких умовах, наприклад, він 20 років зазнавав шкоди своєму здоров`ю в особливо шкідливих умовах праці, отже, з урахуванням принципу справедливості та пропорційності має отримати більші переваги, порівняно з тим, хто вдвічі менше років зазнавав шкоди здоров`ю (має 10 років шкідливого стажу).

Такою перевагою, що забезпечує принцип справедливості та пропорційності, є право на призначення пільгової пенсії не в 50 років (базовий вік за п. «а» ст.13) , а в іншому віці, який може бути більш пільговим, який вираховується відповідно кількості років роботи в особливо шкідливих умовах. Саме таке право і закріплено в умовно другій частині пункту «а» ст.13 (абзац 4 пункту «а»), в якій містяться вимоги щодо зменшення пенсійного віку.

З урахуванням відповідних норм права, апелянт вважає, що має право на зменшення пенсійного віку за п. «а» ст.13 Закону 1788 як мінімум на 20 років (це той пільговий стаж, який визнається відповідачем та не був спірним на момент розгляду моєї заяви про призначення пенсії за віком).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Апелянт зазначив, що зменшення пенсійного віку за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що належить застосовувати після рішення Конституційного суду) не обмежується максимальною кількістю років праці в особливо шкідливих умовах, для застосування права на зменшення пенсійного віку.

Зменшення пенсійного віку за ч.3 ст.114 Закону України № 1058 обмежується максимальними 10 роками праці в особливо шкідливих умов. Аналогічна за змістом норма була визнана неконституційною в Законі 1788.

Відповідач застосовує ч.3 ст.114 Закону №1058 та зменшує пенсійний вік на 10 років,

як визначено в ч.3 ст.114 Закону №1058.

На думку позивача, до нього має бути застосований найбільш сприятливий підхід, тобто Закон 1788, який визначає право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 20 років, відповідно до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем до заяви про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для підтвердження пільгового стажу роботи не надано довідок про підтвердження наявного стажу роботи за період з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Додаток № 5), передбачених пунктом 20 Порядку № 637.

Враховуючи зазначене вище, у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

З огляду на вказане вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 23.11.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є правомірним та законним.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Позивач 20.11.2023 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком та надав відповідні документи.

Звернення позивача опрацьовано за принципом екстериторіальності за постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 року № 339/35961, ГУПФУ в Харківській області.

Рішенням ГУПФУ в Харківській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вік заявника: 43 роки, Страховий стаж складає 23 роки 4 місяці 0 днів, з урахуванням кратності 43 роки 4 місяці 0 дні.

Пільговий стаж особи відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підземних роботах складає: провідні професії (20 років) 5 років 6 місяців 1 день; за професіями згідно постанови № 202 (25 років) - 20 років 2 місяці 19 днів; за списком № 1 20 років 3 місяці 19 днів і зниження пенсійного віку на 10 років.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно запису в завізований копії дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 05.03.2002 року з 10.08.2000 року по 09.10.2000 року, з 03.01.2001 року по 09.11.2001 року та з 12.11.2001 року по 31.12.2001 року, оскільки згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Зараховано згідно даних в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року в справі № І-р/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

За ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383 (далі - Наказ № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 3 Наказу № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

За п. 10. Наказу № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджено постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637).

За п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, що узгоджується з правовою позицією Верховним Суду в постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 року у справі № 550/927/17.

Отже, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду в постанові від 20.01.2021 по справі № 311/2865/13-а.

Виходячи з комплексного аналізу зазначених вище положень ст. 48 КЗППУ, ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, ч.ч.2, 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, Наказу №383 та Порядку №637, а також означених позицій Верховного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що записи трудової книжки для зарахування періодів роботи до пільгового стажу мають містити відомості, які надають органу, що здійснює призначення пенсії, можливість ідентифікувати період роботи як такий, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу без надання уточнюючої довідки та інших документів, визначених законодавством.

До таких відомостей слід віднести: найменування професії, яке відповідає відповідному Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; інформація щодо роботи впродовж повного робочого дня у відповідних умовах, зокрема, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Позивач в позовній заяві зазначав, що до його пільгового стажу за Списком №1 та Постанови №202 відповідачем не зараховані періоди роботи: з 10.08.2010 року по 09.10.2010 рік, з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року, з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року.

За змістом спірного рішення відповідача від 23.11.2023 року №13 позивачу зараховано період роботи на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону № 1058 на підземних роботах складає: провідні професії (20 років) 5 років 6 місяців 1 день; за професіями згідно постанови № 202 (25 років) - 20 років 2 місяці 19 днів; за списком № 1 20 років 3 місяці 19 днів і зниження пенсійного віку на 10 років та вказано, що до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи з урахуванням відволікань.

При цьому, з рішення відповідача не можливо встановити, які саме періоди не були зараховані позивачу до пільгового стажу.

Згідно відзиву на позовну заяву до страхового стажу позивача зараховано періоди з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року, оскільки згідно з довідкою 01/11- 271/14 від 16.11.2023 року про роботу у ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_1 в зазначені періоди перебував у відпустках, у зв`язку з чим ці періоди не підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи. До страхового стажу зараховано період з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року, оскільки за цей період не надана пільгова довідка.

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 5 березня 2002 року:

- 13.05.2002 року прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (запис №8);

- 01.07.2004 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті (запис №9);

- 11.02.2008 року звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП (запис №10);

- 20.02.2008 року прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (запис №11);

- 05.12.2008 року звільнений за ст.36 п.1 КЗпП України за згодою сторін (запис №14).

Період роботи позивача за професією прохідник відноситься до робіт і професій зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та ст. 14 Закону № 1788.

Крім того, період роботи позивача за професією гірничий майстер відноситься до робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202.

Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач у спірні періоди виконував роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код ЗП3014А2 та код ЗПЗ013А1).

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 року № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

За цим довідником код підстави ЗП3014А2 - це працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого.

Код підстави ЗПЗ013А1 - це працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць

Позивачем разом із заявою про призначення пенсії надана пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/11-271/13 від 16.11.2023 року та накази про атестацію робочих місць №1690 від 31.12.1997 року, №2099 від 27.12.2002 року, №1724 від 24.11.2003 року та №2145 від 19.11.2008 року.

Суд вважає, що відомості в трудовій книжці про роботу позивача за спірні періоди свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Оскільки, записи в трудовій книжці та відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування повним чином підтверджують зайнятість позивача на роботах з повним робочим днем під землею, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу періоди роботи.

Щодо доводів відповідача з приводу не зарахування до стажу періодів роботи позивача часу його перебування в учбовій відпустці.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

За ст. 2 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відпустки без збереження заробітної плати є видом відпустки (п. 5 ст. 4 Закону №504/96-ВР).

Згідно ст.ст. 25, 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Судом враховано правову позицію в постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі №423/2860/16-а.

Позивач у період 13.05.2002 року по 11.02.2008 року працював підземним учнем гірничого робітника з повним робочим днем на підземній роботі на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», що підтверджується записом в трудовій книжці, тому періоди перебування в учбовій відпустці у період роботи з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 23.11.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 20.11.2023 року про призначення пенсії;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши до пільгового стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджуваним КМУ періоди роботи з 30.09.2002 року по 11.10.2002 року, з 01.03.2003 року по 16.03.2003 року, з 01.06.2003 року по 12.06.2003 року, з 01.09.2003 року по 11.09.2003 року, з 01.12.2003 року по 17.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 12.02.2004 року, з 01.08.2004 року по 04.08.2004 року, 31.10.2004 року, 28.02.2005 року, 31.08.2005 року, 28.02.2006 року, 31.07.2006 року, 31.01.2007 року, з 20.02.2008 року по 05.12.2008 року.

Також, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах з 20.11.2023 року із зменшенням віку передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII, на 1 рік за кожний повний рік роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, з таких підстав.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Конституційний Суд України 23.01.2020 року за результатами розгляду справи № 1-5/2018 (746/15) прийняв рішення № 1-р/2020 та вирішив таке:

- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Апеляційний суд зазначає, що як згідно редакції пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, так і відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах чоловіки мають після досягнення 50 років.

Також при розгляді заяви позивача про призначення пенсії слід враховувати висновки Верховного суду, викладені в постанові від 21 квітня 2021 року у зразковій справі №360/3611/20, відповідно до яких має право на призначення пенсії особа, яка:

звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, право на призначення пенсії особа має, якщо відповідає одночасно всім переліченим вище в Законі № 1788 умовам.

При цьому застосування законодавцем терміну «після досягнення 50 років» свідчить про встановлення мінімального віку в 50 років для призначення пенсії на пільгових умовах за п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788, що є обов`язковою умовою.

Положення абзацу четвертого п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788 про те, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам, - є додатковою можливістю вийти на пенсію раніше 60-річного віку за певної умови, проте, не раніше 50 років. Приписи абзацу четвертого п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788 підлягають застосуванню у нерозривному взаємозв`язку з нормами попередніх абзаців цього ж пункту.

Крім того, вимога щодо пільгового стажу містить вислів «не менше 10 років», тобто, при наявності більше 10 років такого стажу все одно право на призначення пенсії виникає після досягнення 50 років.

Отже, права на призначення пенсії, за наведених ним підстав, позивач не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 200/7350/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 22 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв