Справа № 340/5400/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2024 року м. Дніпросправа № 340/5400/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головне правління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

У С А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг по орендній платі з фізичних осіб в сумі 73363,86 грн., до місцевого бюджету Первозванівської сільської територіальної громади, за наступними реквізитами: отримувач: ГУК у Кіров.обл./тг Первозв/18010900; банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; ЗКПО банка: 37918230; рахунок: UA 0011483; код платежу: 50 18010900 (місцевий бюджет); назва податку: орендна плата з фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, який в добровільному порядку відповідач не погасив, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач має податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 73363,86 грн., який виник у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення форма "Ф" №-1128 від 24.10.2022 в сумі 41776,43 грн. (у зв`язку з наявністю переплати в сумі 89,00 грн. та частковою сплатою податку в сумі 10100,00 грн. залишок боргу становить 31587,43 грн.), а також на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №12103-2408-1128 від 09.03.2023 в сумі 41776,43 грн.

Оскільки в добровільному порядку відповідач не погасив вказану заборгованість, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд стягнути з відповідача кошти у рахунок погашення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 57.2 ст. 57, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення- рішення про таке нарахування.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 92 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За приписами п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Так, п. 42.1 ст. 42 ПК України встановлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2. ст. 42 ПК України).

Відповідно до п. 42.5. ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналогічні приписи щодо вручення податкової вимоги містяться і в розділі IV «Порядок надсилання (вручення) податковими органами податкових вимог платникам податків» Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.03.207 №610, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770.

Отже, зверненню до суду в обов`язковому порядку передує виконання податковим органом свого обов`язку щодо надіслання на податкову адресу відповідача податкової вимоги щодо суми узгодженого податкового боргу, зокрема в цій справі засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому такий лист вважається врученим платнику податків коли він вручений особисто, або законному чи уповноваженому представнику, або, у разі неможливості вручення поштового відправлення, у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні статті 45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Встановлено, що у позовній заяві, місцем проживання відповідача позивач зазначив: АДРЕСА_1 .

До позовної заяви було додано ідентифікаційні дані відповідача, де місцем його проживання зазначено також АДРЕСА_1 (а.с.7). При цьому суд зауважує, що у цих інформаційних даних, наданих позивачем, зазначено, що ця адреса вказана відповідно до ДРФО, а датою внесення цієї інформації зазначено 27.01.1997 року (а.с.7).

Після надходження вказаної справи до суду на виконання та відповідно до частин 3 та 4 статті 171 КАС України суддею сформовано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, а також додатково направлено запит до Управління ДМС України у Кіровоградській області про встановлення реєстрації місця проживання відповідача у цій справі.

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру суд убачає, що адресою реєстрації відповідача з 16.01.2016 року є АДРЕСА_2 (а.с.21).

УДМС України у Кіровоградській області у відповідь на судовий запит місце реєстрації відповідача з 16.01.2016 року також вказало АДРЕСА_2 (а.с.20).

Отже, вказані відомості свідчать про те, що відповідач з 16.01.2016 року проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Тобто, з наявних у справі доказів суд доходить висновку, що, починаючи з 16.01.2016 року та до дати винесення податкових повідомлень-рішень на підставі яких виник податковий борг, податкової вимоги й до звернення позивача до суду з цим позовом місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, податкова вимога від 25.04.2023 за №0-1128 була надіслана відповідачу, за якою відповідач не зареєстрований, вказане рішення податкового органу вважається не врученим, а відповідач вважається таким, що не повідомлений про наявність податкового зобов`язання.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 08.08.2018 року по справі №812/41/17, від 10.06.2021 року по справі №826/14316/18, від 12.07.2022 року по справі №160/7345/20, згідно з якими юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Податкова вимога повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи. В протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, такі не містять доказів здійснення позивачем дій, визначених статтею 42 ПК України, щодо належного вручення відповідачу податкової вимоги.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б надали можливість пересвідчитись, що податковим органом було належним чином повідомлено відповідача про наявність податкового боргу, визначеного податковою вимогою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем порушено порядок надіслання податкової вимоги, а відтак, у нього відсутнє право вимагати сплату цього боргу в судовому порядку. Тобто, підстави для задоволення позову відсутні.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головне правління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун