Справа № 440/18123/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. Справа № 440/18123/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 16.02.24 у справі № 440/18123/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом також відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наголошує на неврахуванні судом першої інстанції того, що позивач 29.03.2023 був госпіталізований до лікувального закладу у зв`язку з наслідками вибухової травми, отриманої 26.05.2022 під час захисту Батьківщини, і перебував на лікуванні до 03.05.2023, що дає йому право на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 11.03.2020 призваний у Збройні Сили України за контрактом та зарахований до особового складу Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 /а.с. 13, зі звороту/.

У період з 14.10.2022 по 09.05.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що учасники справи не заперечують.

З 10.05.2023 позивач проходить військову службу у складі Військової частини НОМЕР_4 , що підтверджено довідкою зазначеної військової частини від 06.11.2023 за № 884 /а.с. 11/.

Довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 24.08.2022 за №8/1519 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено, що 26.05.2022 старший сержант ОСОБА_1 отримав вибухову травму за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини /а.с. 12/.

Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 7245 неврологічного відділення для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу КНП "КЛШМД" ДМР підтверджено, що у період з 29.03.2023 по 04.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні; у висновку зазначений медичний діагноз, що не пов`язаний з отриманням травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманих під час безпосередньої участі у бойових діях /а.с. 15/.

Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1108/293 Відділення відновного лікування хворих з ураженням спинного та головного мозку КП "Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр "Солоний лиман" підтверджено, що позивач у період з 04.04.2023 по 04.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні /а.с. 31/.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 за № 952 підтверджено, що у березні 2023 року позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 57618,92 грн (у т.ч., додаткова винагорода - 30000,00 грн), квітні 2023 року - 27269,62 грн (додаткова винагорода - 0,00 грн), травні 2023 року - 13723,43 грн (додаткова винагорода - 5806,45 грн) /а.с. 18/.

Посилаючись на ненарахування та невиплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 за період з 01.04.2023 по 31.05.2023, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов висновку, що зібрані у справі письмові докази у їх сукупності свідчать про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн у розрахунку на місяць за період з 01.04.2023 по 03.05.2023 включно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу приписів статті 65 Основного Закону України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними ст. 46 Конституції України (абз. 2, 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 р. № 12-р/2018).

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 за № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 за № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У силу частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017, № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022, № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168, у редакції на дату спірних відносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) /абзац четвертий пункту 1 Постанови № 168/.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

У абзаці шістнадцятому пункту 2 розділу І Порядку № 260 (у редакції згідно з Наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 за № 44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Крім того, Наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 за № 44 Порядок № 260 доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», пунктом 2 якого передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Пунктами 3, 4 згаданого розділу передбачено, що райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У цій справі спір стосується наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 01.04.2023 по 31.05.2023.

Так, судом установлено, що позивач на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 за № 91 вибув з району виконання бойового завдання на лікування в Лікарню Швидкої допомоги, м. Дніпро /а.с. 29, зі звороту/.

04.05.2023 позивач прибув до району виконання бойового завдання та приступив до виконання службових обов`язків після лікування у КП "Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр "Солоний лиман", про що командиром військової частини виданий Наказ від 04.05.2023 за № 127 /а.с. 30/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 за № 132 (по особовому складу) старшого сержанта ОСОБА_1 з 09.05.2023 виключено зі списків особового складу /а.с. 30, зі звороту/.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у спірний період підстави нарахування та виплати військовослужбовцям ЗСУ додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць були визначені пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260, яким до таких підстав не віднесено перебування військовослужбовців на стаціонарному лікуванні.

За період з 04.05.2023 по 09.05.2023 додаткова винагорода позивачу нарахована та виплачена у розмірі 5806,45 грн ((30000,00 грн : 31) х 6), що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2023 за № 6918 /а.с. 29/.

З 10.05.2023 позивач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_4 , внаслідок чого підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення (у т.ч., й додаткової винагороди) Військовою частиною НОМЕР_1 немає.

Доводи представника позивача про те, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 не враховано факт отримання ОСОБА_1 вибухової травми 26.05.2022 за безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини колегія суддів відхиляє з таких підстав.

За приписами абзацу четвертого пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 (у редакції з 31.01.2023) у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року за № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Колегія суддів ураховує, що вищезгадана травма позивачем отримана під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 .

Водночас з 14.10.2022 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

До командира Військової частини НОМЕР_1 позивач з рапортом про надання відпустки для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії не звертався.

Тож обставини отримання позивачем травми під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 не впливають на виникнення у нього права на отримання додаткової винагороди під час стаціонарного лікування, у період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за будь-яких умов обставини отримання позивачем вибухової травми 26.05.2022 за безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини не зумовлюють підстав для виплати йому додаткової винагороди за спірний період у розмірі до 30000,00 грн у розрахунку пропорційно на місяць.

Разом з цим Військовою частиною НОМЕР_1 у квітні 2023 року позивачу нараховане грошове забезпечення у розмірі 27269,62 грн, травні 2023 року - 13723,43 грн (за дев`ять календарних днів) /а.с. 18/.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що зібрані у справі письмові докази у їх сукупності свідчать про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн у розрахунку на місяць за період з 01.04.2023 по 03.05.2023 включно, та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 440/18123/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк