Справа № 280/2533/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 травня 2024 року Справа № 280/2533/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років позивачу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити призначення та виплату пенсії за вислугу років позивачу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019, із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, та до загального страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 30.06.2001 в одинарному розмірі, а також періодів роботи з 01.08.2001 по 01.08.2002, з 02.08.2002 по 03.05.2012, з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 в подвійному розмірі, починаючи з 15.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.01.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її гарантоване Конституцією та Законами України право на отримання пенсії. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугою років. До спеціального стажу не зарахований період роботи на посаді лікаря-бактеріолога згідно трудової книжки від 01.08.2001 НОМЕР_1 з 02.08.2022 по 03.05.2012, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, у зв`язку з чим неможливо визначити спеціалізацію закладу. Періоди роботи з 01.08.2001 по 31.12.2003 не зараховано до загального стажу у подвійному розмірі оскільки статтею 60 Закону №1788 цього не передбачено. Оскільки період з 02.08.2002 по 03.05.2012 не зарахований до спеціального стажу взагалі, питання про його зарахування у подвійному розмірі до 01.01.2004 не розглядалось та є передчасним. Період роботи з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 не може бути зараховано до загального стажу у подвійному розмірі, оскільки Законом №1058 цього не передбачено. Більш того, згідно стажу для розрахунку права страховий стаж враховано по 30.09.2023. Період навчання зараховано до загального страхового стажу згідно диплому серії НОМЕР_2 від 22.06.2001 з 01.09.1995 по 22.06.2001. Також зазначено, що у випадку задоволення позовних вимог про призначення пенсії суд фактично втрутиться у дискреційні повноваження відповідача. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за результатом розгляду наданих позивачем документів встановлено, що її страховий стаж становить 27 років 11 місяців 22 дні, стаж за вислугу років на 11.10.2017 становить 10 років 10 місяців 12 днів. До спеціального стажу не зарахований період роботи на посаді лікаря-бактеріолога з 02.08.2002 по 03.05.2012, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. У зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу ГУ ПФУ в Черкаській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 15.01.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 вік заявниці 46 років 1 місяць 16 днів. Страховий стаж становить 27 років 11 місяців 22 дні. Спеціальний стаж роботи на 11.10.2017 з урахуванням кратності згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 10 років 10 міясців 12 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховано всі періоди. До спеціального стажу не зарахований період роботи на посаді лікаря-бактеріолога згідно трудової книжки від 01.08.2001 НОМЕР_1 з 02.08.2002 по 03.05.2012, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, у зв`язку з чим неможливо визначити спеціалізацію закладу.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до статті 52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців -які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

Враховуючи Рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 року, стаття 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII підлягає застосуванню у редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

Згідно з вимогами п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII, у редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Враховуючи ту обставину, що позивач звернулася із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 15.01.2024, тобто, після прийняття рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019, тому до неї має бути застосовані положення п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в первісній редакції, до внесення змін Законом №911 від 24.12.2015.

З матеріалів справи вбачається, що на день звернення позивача із заявою від 15.01.2024 про призначення пенсії за вислугу років, її страховий стаж становить 27 років 11 місяців 22 дні, спеціальний стаж роботи на 11.10.2017 з урахуванням кратності згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 10 років 10 міясців 12 днів.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховано всі періоди. До спеціального стажу не зарахований період роботи на посаді лікаря-бактеріолога згідно трудової книжки від 01.08.2001 НОМЕР_1 з 02.08.2002 по 03.05.2012, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, у зв`язку з чим неможливо визначити спеціалізацію закладу.

Суд зазначає, що згідно статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом досліджено трудову книжку позивача (від 01.08.2001 серії НОМЕР_1 ) та установлено, що у ній, серед іншого, містяться такі записи:

02.08.2002 зарахована на посаду лікаря-бактеріолога в Державному закладі «Світловодська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України (наказ №33-к від 30.07.2002);

03.05.2012 звільнена з займаної посади за власним бажанням (наказ №37-к від 03.05.2012).

Відмовляючи у зарахуванні до спеціального стажу позивача періоду роботи з 02.08.2002 по 03.05.2012 відповідач посилається на наявність недоліків при заповненні трудової книжки, а саме на не зазначення назви підприємства при прийнятті на роботу.

Суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, отже наявність виявлених відповідачем недоліків при заповненні трудової книжки позивача не може позбавити її права на належне пенсійне забезпечення.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що із наведених записів у трудовій книжці можливо встановити період, протягом якого позивач перебувала у трудових відносинах, місце роботи та посаду, підставу звільнення, документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що період роботи з 02.08.2002 по 03.05.2012 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.

Разом з тим, дослідженням змісту оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Черкаській області судом установлено, що питання щодо визначення спеціального стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи позивача з 02.08.2002 по 03.05.2012 на посаді лікаря-бактеріолога відповідачем взагалі не розглядалось.

Що стосується позовних вимог про зарахування до загального страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 30.06.2001 в одинарному розмірі, суд зазначає, що згідно з вимогами п. 8 Порядку № 637 період навчання зараховано до загального страхового стажу згідно диплому серії НОМЕР_2 від 22.06.2001 з 01.09.1995 по 22.06.2001.

Що стосується позовних вимог про зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періодів роботи з 01.08.2001 по 01.08.2002, з 02.08.2002 по 03.05.2012, з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 в подвійному розмірі, суд зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що періоди роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я до 01.01.2004 зараховуються до страхового стажу в подвійному розмірі, а починаючи з 01.01.2004 - у календарному обчисленні. Таким чином, періоди роботи з 01.08.2001 по 31.12.2003 не зараховано до загального стажу у подвійному розмірі, оскільки ст. 60 Закону № 1788 цього не передбачено. Періоди роботи з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 не може бути зараховано до загального стажу у подвійному розмірі, оскільки Законом № 1058 цього не передбачено. Згідно стажу для розрахунку права (форма РС-право) страховий стаж враховано по 30.09.2023.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України № 1788-XII, згідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Суд констатує, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону № 1058-IV та статті 60 Закону № 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є обов`язковими для врахування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи, зокрема, копії трудової книжки позивача, встановлено, що записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Відповідно до записів трудової книжки від 01.08.2001 серії НОМЕР_1 позивач працювала:

з 01.08.2001 по 01.08.2002 на посаді лікаря-інтерна з гігієни харчування в Державному закладі «Світловодська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України;

з 02.08.2002 по 03.05.2012 на посаді лікаря-бактеріолога в Державному закладі «Світловодська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України;

з 04.05.2012 по 29.08.2014 на посаді лікаря-бактеріолога в бактеріологічному відділі клініко-діагностичної лабораторії Комунальної установи «Запорізький протитуберкульозний диспансер № 1» Запорізької обласної ради;

з 01.09.2014 по 01.01.2024 на посаді лікаря-бактеріолога в Комунальній установі «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» Запорізької обласної ради.

Відповідно до довідки від 10.01.2024 №06/08/09, виданої КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» ЗОР, позивач дійсно працювала на посаді лікаря-бактеріолога у протитуберкульозних закладах: КУ «Запорізький протитуберкульозний диспансер №1» ЗОР з 04.05.2012 (наказ від 04.05.2012 №11) по 29.08.2014 (наказ від 29.08.2014 №23), КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» ЗОР з 01.09.2014 (наказ від 01.09.2014 №236/о) по 01.01.2024 (наказ від 26.12.2023 №254/о). Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, тому позивач має право на цю пільгу.

Відпустка без збереження заробітної плати не надавалася. Відпустка для догляд за дитиною до досягнення нею трирічного та шестирічного віку не надавалася.

КУ «Запорізький протитуберкульозний диспансер №1» ЗОР припинила свою діяльність шляхом приєднання до КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» ЗОР (рішення ЗОР від 12.12.2019 №23 та від 27.02.2020 №9).

КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» ЗОР припинила свою діяльність шляхом перетворення в КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» ЗОР (рішення ЗОР від 12.12.2019 №23 та від 27.02.2020 №9).

Суд звертає увагу, що для зарахування медичному працівнику стажу у подвійному розмірі необхідно враховувати специфіку місця роботи працівника, а не посади, що він обіймав.

Відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до змісту правового висновку Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 27.04.2023 року у справі № 160/14078/22, положення ст. 60 Закону №1788-XII застосовуються як до періодів трудової діяльності до 01.01.2004, так і до періодів трудової діяльності після 01.01.2004.

За змістом правового висновку Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 20.04.2022 року у справі №214/3705/17, особа, яка отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV, має право заявляти вимоги про зарахування стажу роботи в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону №1788-XII.

Із роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України №05.03-18-54/973 від 27 січня 2010 року слідує, що «інфекційний заклад (відділення)» це заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби (тобто інфекційна лікарня або інфекційне відділення, протитуберкульозний заклад або відділення тощо) або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб (тобто бактеріологічна лабораторія).

Отже, стаж роботи на посаді лікаря-бактеріолога має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-XII.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №688/2916/17.

Відповідно до розділу «ПРОФЕСІОНАЛИ В ГАЛУЗІ МЕДИКО-ПРОФІЛАКТИЧНОЇ СПРАВИ» випуску №78 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників «Охорона здоров`я» розділу Лікар з гігієни харчування оцінює санітарно-гігієнічну ситуацію на підконтрольній території. Вивчає показники здоров`я населення і захворюваності, пов`язаної з аліментарним фактором, розробляє профілактичні заходи по їх зниженню; проводить запобіжний санітарний нагляд при відведенні земельних ділянок під будівництво, при проектуванні, будівництві, реконструкції, введенні в експлуатацію нових харчових об`єктів, технологічних ліній. Здійснює державний санітарний нагляд за використанням обладнання, тари, пакувальних матеріалів, нових видів харчових продуктів і кулінарних виробів. Здійснює контроль за якістю та безпекою харчових продуктів, продовольчої сировини та супутніх матеріалів. Проводить поточний державний санітарний нагляд за дотриманням гігієнічних і протиепідемічних санітарних норм і правил на харчових об`єктах, а також за умовами зберіганням та реалізації харчової продукції. Контролює своєчасність профілактичних медичних оглядів (обстежень) робітників харчових об`єктів. Планує роботу та проводить аналіз її результатів. Веде лікарську документацію. Керує роботою середнього медичного персоналу. Бере активну участь в поширенні санітарних знань серед населення. Постійно удосконалює свій професійний рівень.

З аналізу ст. 60 Закону №1788-XII вбачається, що для пільгового обчислення стажу необхідною умовою є саме робота у відповідних закладах. Зважаючи на специфіку роботи лікаря з гігієни харчування, яка також передбачає взаємодію з потенційно шкідливими для здоров`я об`єктами, суд констатує поширення ст. 60 Закону №1788-XII на періоди трудової діяльності позивача також.

Отже, при повторному розгляді заяви позивача від 15.01.2024 відповідачу належить виходити з того, що періоди трудової діяльності позивача з 01.08.2001 по 01.08.2002, з 02.08.2002 по 03.05.2012, з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 відповідають вимогам ст. 60 Закону №1788-XII, а тому мають бути зараховані до стажу роботи позивача у подвійному розмірі.

Суд не вбачає підстав для втручання у дискреційні повноваження відповідача шляхом зобов`язання його зарахувати до стажу позивача відповідних періодів трудової діяльності у подвійному розмірі, в зв`язку з чим зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про зарахування таких періодів трудової діяльності в подвійному розмірі та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства та з урахуванням висновків суду.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України України в Черкаській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 22.01.2024 № 59. Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію. Тобто, повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2024 № 59 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до спеціального стажу період роботи з 02.08.2002 по 03.05.2012 на посаді лікаря-бактеріолога та повторно розглянути заяву від 15.01.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019, з розглядом питання щодо зарахування позивачу до спеціального стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.08.2001 по 01.08.2002, з 02.08.2002 по 03.05.2012, з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 із урахуванням висновків суду.

У зв`язку з цим, враховуючи приписи частини другої статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним). Як наслідок, у задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

За подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 20.03.2024.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву подано за допомогою системи «Електронний суд», позивачу за звернення до суду з вищевказаною позовної заявою належало сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивача слід стягнути сплачений нею при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2024 № 59.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 02.08.2002 по 03.05.2012 на посаді лікаря-бактеріолога та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019, та розглянути питання щодо зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.08.2001 по 01.08.2002, з 02.08.2002 по 03.05.2012, з 04.05.2012 по 29.08.2014, з 01.09.2014 по 01.01.2024 із урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова