Справа № 317/89/24
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/89/24
Провадження № 2-а/317/3/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нікітіна В.В., за участю секретаря Хижняк Д.Г., розглянувши адміністративну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Дем`янова Владислава Миколайовича та Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов, який було уточнено, ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Дем`янова В.М. та Головного управління національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Позов підписаний представницею позивача, адвокатом Погосян М.А.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11 грудня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 відносно нього було складено постанову у справі про адміністративні правопорушення серії БАБ № 709553 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. З зазначеною постановою він не згоден з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський ОСОБА_2 не виконав вимоги статей 245, 280 та 283 КУпАП, оскільки не встановив своєчасно, повно, об`єктивно та всебічно обставини справи; не з`ясував наявність обставин, які обтяжують або пом`якшують відповідальність; не встановив наявність або відсутність шкоди, завданої правопорушенням тощо; не зазначив усі необхідні відомості в оскаржуваній постанові.

Крім того, розгляд справи був проведений на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем розташування органу, який проводив розгляд цієї справи, чим порушено вимоги статті 276 КУпАП. Також поліцейським ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП (в редакції, що діяла на час складення оскаржуваної постанови) не було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач ОСОБА_2 фактично не розглядав адміністративну справу відносно позивача, а обмежився складанням постанови. При цьому він відмовив позивачу в можливості скористатись правовою допомогою адвоката. Крім того, поліцейським ОСОБА_2 було порушено вимоги п. 8.9 Правил дорожнього руху щодо зупинки транспортного засобу позивача, яка здійснена поліцейським безпідставно та не у встановлений спосіб.

В цілому розгляд ОСОБА_2 справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувався формально, без встановлення будь-яких обставин та без зазначення будь-яких доказів на підтвердження вини водія.

Посилаючись на норми діючого законодавства України, позивач просив суд скасувати складену відносно нього постанову у справі про адміністративні правопорушення серії БАБ № 709553.

В ході судового розгляду представницею позивача ОСОБА_1 , адвокатом Погосян М.А. суду надані письмові пояснення, в яких зазначено про відсутність у відповідача ОСОБА_2 повноважень на складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки він є працівником Відділення поліції в структурі ГУНП в Запорізькій області, в той час як такими повноваженнями наділені лише працівники патрульної поліції, тобто іншої структури в системі органів внутрішніх справ. ОСОБА_2 мав би право скласти оскаржувану постанову лише в тому випадку, якщо б на території Запорізької області був би відсутній відповідний орган патрульної поліції, однак такий орган створений і функціонує, це Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Представниця позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Підтвердила доводи позовної заяви.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ГУНП в Запорізькій області до суду надійшли відзиви на адміністративний позовом ОСОБА_1 , які аналогічні за своїм змістом.

У відзивах відповідачі просили суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.1 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року) передбачено, що повноваження з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення покладено на поліцейських підрозділів патрульної поліції та поліцейських, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

ГУНП та ОСОБА_2 вважають, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КупАП.

ГУНП вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо невідповідності дій поліцейського, який склав постанову, вимогам КУпАП.

Так, 11 грудня 2023 року поліцейським ОСОБА_2 в селі Біленьке Запорізького району Запорізької області був зупинений транспортний засіб (мопед), яким керував позивач ОСОБА_1 . Причиною зупинки стало те, що водій ОСОБА_1 , на голові якого був відсутній мотошолом, при здійсненні повороту праворуч не увімкнув відповідний світловий покажчик повороту. Під час перевірки документів з`ясувалось, що у ОСОБА_1 відсутнє право керування транспортним засобом (посвідчення водія категорії « НОМЕР_1 »), а сам транспортний засіб не зареєстрований у встановленому законом порядку.

Встановивши ці обставини, поліцейський провів розгляд справи про адміністративне правопорушення та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 5 та 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Дії поліцейського ОСОБА_2 повністю відповідають вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу відносно ОСОБА_3 розглянуто з повним дотриманням відповідної процедури, а постанову складено у повній відповідності до закону та підзаконних актів.

Таким чином відповідачі у своїх відзивах наполягають на правомірності оскаржуваної постанови та просять суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи свого відзиву та просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача ГУНП в Запорізькій області, Тришина А.М. в судовому засіданні підтримала доводи поданого нею відзиву на позовну заяву. Наголосила, що дії поліцейського ОСОБА_2 , які передували складенню ним оскаржуваної постанови та його дії під час складання цієї постанови повністю відповідають вимогам закону. ОСОБА_2 діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законами та підзаконними актами. Також просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вислухавши учасників провадження та дослідивши подані ними докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що поліцейським СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції ОСОБА_2 11.12.2023 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 709553 відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених: ч.ч. 5 та 6 ст. 121 КУпАП (відсутність у ОСОБА_1 мотошолому під час керування мопедом та керування ним транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому порядку), ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил користування водієм ОСОБА_1 зовнішніми світловими приладами він не увімкнув покажчик повороту при здійсненні такого маневру) та за ч. 2 ст. 126 КУпАП ( ОСОБА_1 керував мопедом без наявності у нього права керування таким транспортним засобом).

В судовому засіданні в присутності всіх учасників справи судом було оглянуто відеозапис, здійснений на боді-камеру поліцейського. Запис складається з двох окремих файлів та проаналізований судом.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 4 КАС України встановлено, що до суб`єктів владних повноважень належать органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб`єкти при здійснені публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначають права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 2 cт. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст. 217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року) передбачено, що повноваження з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення покладено на поліцейських підрозділів патрульної поліції та поліцейських, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 як діючий працівник поліції, що має спеціальне звання, після візуального виявлення водія мопеду, позивача ОСОБА_1 , який був без одягненого мотошолому та не увімкнув покажчик повороту, мав законні підстави для його зупинки. Крім того, в силу зазначених вище норм він мав повноваження скласти відносно такої особи постанову у справі про адміністративне правопорушення (якщо така справа відповідно до приписів КУпАП має розглядатися органом поліції), або протокол у справі про адміністративне правопорушення (якщо така справа підлягає розгляду суддею).

Таким чином суд не може погодитись з доводами представниці позивача щодо відсутності у ОСОБА_2 повноважень на складання оскаржуваної постанови.

Не може суд погодитись і з доводами представниці позивача щодо порушення поліцейським вимог щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже село Біленьке, в якому було розглянуто справу, відноситься до території обслуговування ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, а доводи щодо обов`язку поліцейського розглядати справу про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на вимогах закону.

При дослідженні судом відеозапису події було встановлено, що зупинка позивача ОСОБА_1 була здійснена поліцейським ОСОБА_2 шляхом подання відповідного звукового спецсигналу, що повністю відповідає вимогам ПДР України. Таким чином доводи представниці позивача в цій частині суд також вважає хибними.

На відеозаписі не зафіксовано клопотання ОСОБА_1 про необхідність надання йому захисника. Відсутнє відповідне зазначення і в оскаржуваній постанові. Таким чином доводи представниці позивача про наявність у поліцейського обов`язку скласти протокол по справі (за приписами ч. 6 ст. 258 КУпАП) та залучити ОСОБА_1 захисника, не знайшли свого підтвердження в суді.

В той же час, дослідивши наданий відповідачами відеозапис, суд встановив наступне.

Відеозапис починається з моменту, коли ОСОБА_1 вже фактично завершив маневр повороту праворуч. При цьому на відеозаписі не зафіксовано момент початку виконання такого маневру та, власне, сам поворот. Враховуючи те, що водій зобов`язаний увімкнути покажчик повороту перед здійсненням такого маневру і тримати його увімкненим до його завершення, суд не має підстав вважати, що ОСОБА_1 цих вимог не виконав. Діючими ПДР не передбачено збереження покажчика повороту в увімкненому стані після здійснення, власне, повороту. Таким чином, всупереч вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, здійснений поліцейським та наданий суду відеозапис не зафіксував ту подію, на підтвердження якої він був поданий.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП матеріали справи не містять.

Як було зазначено судом вище, відеозаписом зафіксовано факт відсутності у ОСОБА_1 вдягненого мотошолому при керуванні мопедом, що формально створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та дає право працівнику поліції ОСОБА_2 винести відносно водія постанову за вказаною санкцією.

Суд також констатує, що на відеозаписі не зафіксовано факту перевірки працівником поліції ОСОБА_2 наявності у ОСОБА_1 водійського посвідчення відповідної категорії та документу про реєстрацію транспортного засобу. Ці питання ставились поліцейським ОСОБА_1 усно в автомобілі поліції під час слідування додому до ОСОБА_1 для того, щоб перевірити ці документи, але після цього моменту відеозапис переривається і продовжується вже з місця зупинки. Дослідження або перевірка поліцейським будь-яких документів ОСОБА_1 відеозаписом не зафіксовані. Будь-яких доказів на підтвердження фактів відсутності у ОСОБА_1 водійського посвідчення категорії «А1» та документа про реєстрацію мопеда в оскаржуваній постанові не зазначено. Матеріали даної справи таких доказів також не містять.

Відповідно з досліджених судом доказом не вбачається наявності в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В цьому контексті суд не може погодитись з доводами відзивів на позовну заяву, адже мотивування відповідачів в цій частині зводиться до того, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не пред`явив йому водійське посвідчення. Вказані дії могли б бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Саме ця правова норма й процитована у відзивах на позовну заяву, в той час як оскаржувана постанова складена за іншою частиною статті 126 КУпАП частиною другою, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка взагалі не має такого права, а не особою, яка не пред`явила посвідчення водія на місці зупинки.

Таким чином, належними та допустимими доказами по справі підтверджено лише факт керування ОСОБА_1 мопедом без мотошолому, тобто факт скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Щодо інших складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідачами не доведено обґрунтованості складення оскаржуваної постанови.

При цьому суд погоджується з доводами представниці позивача щодо невідповідності дій ОСОБА_2 в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вимогам КУпАП.

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачений порядок розгляду справи (ст. 279). Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 5 та 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та за ч. 2 ст. 126 КУпАП. фактично не проводився: поліцейський не оголосив склад органу, який розглядає справу (фактично не представився); не було зазначено яка справа розглядається; позивачу не було роз`яснено його права; не було констатовано факту наявності вказаних порушень; не було зазначено докази, на які посилається поліцейський тощо. Фактично відеозапис містить лише обставини, які стосуються відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не входить до предмету доказування по даній справі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Викладене свідчить про не дотримання поліцейським ОСОБА_2 вимог закону при складанні оскаржуваної постанови, та, відповідно, про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 139, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського СРПП ВП № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Дем`янова Владислава Миколайовича (69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 12Б) та Головного управління національної поліції у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову у справі про адміністративні правопорушення серії БАБ № 709553 від 11 грудня 2023 року, складену відносно ОСОБА_3 за ч.ч. 5 та 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стягнути з Головного управління національної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) у встановленому КАС України порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін