Справа № 620/2086/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2086/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно з статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про накладення штрафу на Інформаційне агентство за невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі №620/2086/23 за позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року по справі №620/2086/23 визнано протиправними дії Інформаційного агентства щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), за 2014-2018 роки. Зобов`язано Інформаційне агентство провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2014-2018 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону №2011-ХІІ з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

На адресу Чернігівського окружного адміністративного суду 31 липня 2023 року від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю у відповідності до вимог статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду по справі №620/2086/23 шляхом зобов`язання Інформаційного агентства протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт.

На виконання Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року відповідачем 17 жовтня 2023 року подано до суду першої інстанції звіт, у якому зазначено, що Інформаційне агентство провело позивачу розрахунок необхідної до виплати суми, подача заявки для замовлення коштів на виконання рішення суду відбудеться 16 жовтня 2023 року.

21 січня 2024 року заявник ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання про накладення штрафу на Інформаційне агентство, мотивоване тим, що боржник звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року по справі №620/2086/23 не подав.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу стосовно Інформаційного агентства за невиконання рішення суду по справі №620/2086/23. Встановлено Інформаційному агентству новий строк для подання звіту про виконання зазначеного судового рішення від 04 травня 2023 року, а саме: п`ятнадцять днів з дня отримання даної ухвали (з поданням детального розрахунку виплаченої позивачу на виконання рішення суду по справі №620/2086/23 грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2018 роки) (а.с.128).

23 березня 2024 року заявник ОСОБА_1 подав до Чернігівського окружного адміністративного суду чергове клопотання про накладення штрафу на Інформаційне агентство, мотивоване ухиленням боржника від виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року по справі №620/2086/23.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про накладення штрафу позивачу ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем на виконання рішення суду перераховано позивачу кошти в сумі 12794,05 грн, тобто відповідачем вчинено дії щодо нарахування та виплати спірної позивачу грошової допомоги, а отже, в даному випадку відсутні підстави для накладення на боржника штрафу, оскільки незгода позивача з діями, вчиненими відповідачем на виконання рішення суду, не є підставою для застосування положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 09 квітня 2024 року, позивач (надалі - апелянт) звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати зазначену ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги щодо накладення штрафу на відповідача. На думку апелянта судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що боржником не виконується рішення суду, яке набрало законної сили, в частині невиплати решти недоплачених коштів. Позивач звертає увагу, що відповідно до окремого рішення Міністерства оборони України від 01 лютого 2023 року за №2683/з, зокрема пункту 5 та окремого доручення Міністра оборони України 16 січня 2024 року №183/уд визначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2023 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами та рішеннями Міністра оборони України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такої послідовності щодо здійснення виплат: розрахунки зі звільненими, переведеними до нового місця служби військовослужбовцями та виплати за рішеннями судів, які набрали законної сили; щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям. 3. індексація грошового забезпечення, а отже Міністерством оборони України визначено пріоритетне завдання розрахунки зі звільненими, переведеними до нового місця служби військовослужбовцями та виплати за рішеннями судів, які набрали законної сили, що не зроблено боржником.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав викладених у письмову відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що рішення суду першої інстанції виконано у повному обсязі та здійснено виплату ОСОБА_1 за рішенням суду грошових коштів, що підтверджується платіжною інструкцією №28 від 29 січня 2024 року.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких просить розглядати справу за відсутності його представника.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 09 квітня 2024 року, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31 липня 2018 року.

Так, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що чинне законодавство, зокрема, положення статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, не встановлюють, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено обов`язок щодо подачі звіту про виконання судового рішення.

За змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

З матеріалів справи вбачається і це правильно встановлено судом першої інстанції, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі №620/2086/23 Інформаційне агентство перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 12794,05 грн, на підтвердження чого надало платіжну інструкцію від 29 січня 2024 року №28 (а.с.144), що не заперечується заявником ОСОБА_1 .

Проте, передумовою для подання цієї заяви про накладення штрафу на відповідача є незгода позивача з розміром коштів, які йому виплачені Інформаційним агентством за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року.

Враховуючи, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі №620/2086/23 відповідачем фактично виконане, а доводи заяви ОСОБА_1 стосуються його незгоди з сумою, яку виплачено Інформаційним агентством, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для накладення на боржника штрафу, оскільки незгода позивача з діями, вчиненими відповідачем на виконання рішення суду, не є підставою для застосування положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо заявник вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення від 04 травня 2023 року порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, що також передбачає судовий контроль за виконанням судового рішення або в порядку примусового виконання рішення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого контроль за виконанням судового рішення здійснюється державним виконавцем шляхом вчинення дій примусового характеру, зокрема, шляхом накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення та направленням подання про порушення кримінальної справи за його невиконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року ухвалена з додержанням норм права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на Інформаційне агентство за невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі №620/2086/23 за позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак