Справа № 240/7443/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/7443/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення та направлення боржнику Головному управлінню ПФУ в Житомирській області вимоги від 16 січня 2024 року, на підставі якої Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило їй перерахунок пенсії у бік зменшення;

- скасувати вимогу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 січня 2024 року, винесену відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкликати з Головного управління ПФУ в Житомирській області вимогу від 16 січня 2024 року, винесену відносно позивача ОСОБА_1 .

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №70522005 з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі №240/8651/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 01.12.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Вказує, що у межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем була винесена вимога від 16 січня 2024 року, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати рішення суду у справі №240/8651/22 та здійснити їй нарахування і виплату підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік. Наслідком винесення цієї вимоги стало зменшення з лютого 2024 розміру підвищення до пенсії, яке виплачувалось їй на виконання вказаного судового рішення, із 13400,00 гривень до 3200,00 гривень. Позивач зазначає, що згідно з пунктом 9 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом. Однак, жодної правової норми будь-якого Закону, яка б давала державному виконавцю право виносити вимогу про виконання рішення суду, за умови, що така вимога вже була зазначена у постанові про виконавче провадження, не існує. З огляду на зазначене ОСОБА_2 вважає винесену державним виконавцем вимогу протиправною, а тому вона звернулась до суду для її скасування.

Ухвалою від 23 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/7443/24 за позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, 23 квітня 2024 року судом винесено ухвалу, якою залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

30 квітня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо позову, в яких третя особа зазначила, що розрахунок ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, здійснювався у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік. Так, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 240/8651/22 та з урахуванням вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.01.2024 №4994, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило ОСОБА_1 з 01.12.2021 перерахунок підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, а саме із застосуванням з 01.12.2021 мінімальної заробітної плати в розмірі 6500,00 грн, а із 01.10.2022 - в розмірі 6700,00 грн. Починаючи з 01.01.2024 при перерахунку підвищення до пенсії відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" застосовано розмір мінімальної заробітної плати 1600,00 гривень, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду. Таким чином, норма абзацу четвертого статті 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" розмежовує показники мінімальної заробітної плати, яка застосовується при розрахунках оплати праці, та мінімальної заробітної плати, яка застосовується при розрахунках виплат, не пов`язаних із заробітною платою, з метою уможливлення використання мінімальної заробітної плати як ключового інструменту регулювання розміру оплати праці в країні. З огляду на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що вимога головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16 січня 2024 року у ВП №70522005 є законною та обґрунтованою.

01 травня 2024 року до суду надійшов відзив Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Згідно з статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Так, у відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження №70522005 з виконання виконавчого листа від 18.08.2022, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №240/8651/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.12.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Правовими нормами пунктів 6, 9, 11, 12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5) передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення, в тому числі й шляхом внесення вимог. Вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Оскільки, рішенням суду у справі №240/8651/22 зобов`язано нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік, державним виконавцем, у зв`язку із зміною в січні 2024 року на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розміру мінімальної заробітної плати, а також з метою встановлення того, чи надходили до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області кошти на виплату заборгованості, нарахованої ОСОБА_1 на виконання вказаного рішення суду, державним виконавцем 16.01.2024 було винесено вимогу, якою зобов`язано Головне правління Пенсійного фонду України в Житомирській повідомити про виконання рішення суду. В контексті зазначеного відповідач зауважив, що вимога державного виконавця до боржника, складена державним виконавцем на підставах, передбачених статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" і оформлена відповідно до вимог п. п. 9, 12 розділу І Інструкції №512/5, є правомірними, передбаченими законодавством способами реалізації державним виконавцем права на отримання відомостей про стан виконання рішення суду немайнового характеру. У зв`язку з цим, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) просило відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання з розгляду даної справи, що було призначене на 16.05.2023 о 14:30, сторони не з`явились. Однак, представником позивача до суду була подана заява, в якій він просив здійснювати розгляд справи без його участі. Аналогічне клопотання було вказане відповідачем у відзиві на позовну заяву. З огляду на зазначене, суд здійснює розгляд адміністративної справи №240/7443/24 в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у матеріали справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у справі №240/8651/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 01.12.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Для забезпечення примусового виконання вказаного судового рішення, Житомирський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист від 23.11.2022 №44313 2022 р.

Матеріалами справи підтверджується, що 09.12.2022 (вх.№29501) до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла заява ОСОБА_1 від 28.11.2022 про прийняття до виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 №44313 2022 р. виданого по справі №240/8651/22.

13 грудня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Сладь Т.П. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №70522005 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, копію якої було направлено сторонам виконавчого провадження та надано боржнику - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області строк тривалістю 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

16 січня 2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. було прийнято та направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вимогу №4994, якою зобов`язано боржника в п`ятиденний строк з дня отримання цієї вимоги виконати рішення по справі №240/8651/22 та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік (а.с.70).

При цьому, на обґрунтування підстав для прийняття цієї вимоги в її тексті державним виконавцем було зазначено, що після перевірки виконання рішення суду встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а саме нарахування підвищення до пенсії проведено не в розмірі визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а в інших розмірах. Розмір щомісячного підвищення до пенсії, на який має право стягувач, становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені законом про Державний бюджет України на відповідний рік, а відповідним роком є календарний рік, у якому здійснюється нарахування та виплата коштів, тобто ця величина повинна відповідати таким показникам заробітної плати: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 3723,00 грн (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"); з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 4173,00 грн (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"); з 01.01.2020 по 31.08.2020 - 4723,00 грн, а з 01.09.2020 по 31.12.2020 - 5000,00 грн (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"); з 01.01.2021 по 30.11.2021 - 6000,00 грн, а з 01.12.2021 - 6500,00 грн (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"); з 01.10.2022 - 6700,00 грн (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"); з 01.01.2024 - 7100,00 грн (згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік"). Окрім цього, державний виконавець у вимозі звернув увагу на те, що Законом України "Про державний бюджет на 2024 рік" визначений розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішення суду, на рівні 1600 гривень (а.с.70).

У відповідь на вказану вимогу Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листа від 24.01.2024 №0600-0304-8/10754, в якому повідомило, що на виконання рішення суду від 18.08.2022 у справі №240/8651/22 ОСОБА_1 з 01.12.2021 було проведено перерахунок підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. З 01.01.2024 при перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" застосовано розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду - 1600,00 гривень. Відтак, у результаті перерахунку на виконання рішення суду у справі №240/8651/22 розмір підвищення до пенсії, який виплачується ОСОБА_1 з 01.01.2024 становить 3200,00 гривень. З 01.02.2024 виплата їй пенсії буде здійснюватись у вказаному розмірі. Крім того, за період 01.12.2021 по 31.01.2024 ОСОБА_1 нарахована доплата пенсії. Додатково управління повідомило, що детальна інформація щодо порядку виплати ОСОБА_1 вказаної доплати надана у листі від 27.03.2023 №0600-0304-8/34843, який раніше надсилався управлінням до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зауважило, що станом на сьогодні ним виплачена заборгованість за рішеннями судів, які набрали чинності по 19 вересня 2020 року. На даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено. Відповідно до Тимчасового розпису доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на І квартал 2024 року не передбачено кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Відсутність бюджетного призначення свідчить про відсутність бюджетних асигнувань. Враховуючи вищевказане, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказало, що ним в межах наданої компетенції проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення суду у справі №240/8651/22. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України (а.с.71).

Оскільки, після винесення державним виконавцем вимоги від 16.01.2024 у ВП №70522005 розмір підвищення до пенсії, що виплачується ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №240/8651/22 зменшився з 13400,00 гривень до 3200,00 гривень, позивач вважає дії державного виконавця щодо винесення та направлення Головному управлінню ПФУ в Житомирській області цієї вимоги протиправними, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року №3447-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції.

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Частинами 1 та 5 статті 26 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відтак, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Крім того, згідно з пунктом 18 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню, врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі Інструкція №512/5).

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції №512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 9 Розділу І Інструкції №512/5 визначено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Згідно з пунктом 12 Розділу І Інструкції №512/5 у вимозі виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Правовими нормами частини 4 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Зі змісту вищезазначених правових актів вбачається, що вжиття заходів щодо примусового виконання рішення суду є обов`язком державного виконавця, який реалізується ним шляхом вчинення виконавчих дій. Одним із видів, передбачених Законом №1404-VIII виконавчих дій, які державний виконавець може вчиняти для забезпечення виконання рішення суду, є винесення та направлення боржнику вимоги про виконання рішення суду, яка є обов`язковою до виконання.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у справі №240/8651/22, яке є предметом примусового виконання у виконавчому провадженні ВП 70522005, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 01.12.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Таким чином, визначений вказаним рішенням суду розмір підвищення до пенсії, який зобов`язано нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 становить дві мінімальні заробітні плати, визначенні законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відтак, зміна на підставі Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік розміру мінімальної заробітної плати, є обставиною, з якою пов`язана зміна розміру підвищення до пенсії, яке виплачується ОСОБА_1 на підставі рішення суду у справі №240/8651/22.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким було встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 2024 рік, державний виконавець, на реалізацію наданих йому Законом України №1404-VIII повноважень, виніс у межах виконавчого провадження ВП70522005 вимогу від 16.01.2024, якою зобов`язав боржника здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши дій державного виконавця щодо винесення вимоги від 16.01.2024 у ВП 70522005 на їх відповідність вимогам частини 2 статті Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям відповідають. При прийнятті оскаржуваної вимоги від 16.01.2024 у ВП 70522005, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1404-VIII та Інструкцією №512/5.

Посилання позивача на відсутність правової норми, яка б надавала державному виконавцю право виносити вимогу про виконання рішення суду, за умови, що така вимога вже була зазначена у постанові про виконавче провадження, суд вважає безпідставним та зазначає, що таке право надане державному виконавця частиною 1 статті 13 Закону України №1404-VIII та випливає із покладеного на нього частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII обов`язку вжиття всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду.

При цьому, окремо суд наголошує, що враховуючи зміну розміру мінімальної заробітної плати у кожному році, боржник має обов`язок перераховувати та виплачувати доплату до пенсії у порядку статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням таких змін.

Саме з метою контролю належного виконання рішення суду, яким зобов`язано боржника проводити перерахунок доплати до пенсії виходячи із положень закону про Державний бюджет України на відповідний рік, відповідач на реалізацію покладених на нього обов`язків направив оскаржувану позивачем вимогу.

Додатково суд зауважує, що позивач фактично не згодний з правомірністю проведення нарахування і виплати йому підвищення до пенсії у розмірі 3200,00 грн, які вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, а не відповідачем у справі.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19, визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень у ході розгляду справи довів правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної вимоги від 16.01.2024 у ВП 70522005.

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 272, 287, 292, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Соборний, 1, м.Житомир, 10014; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання дій неправомірними, скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович