Справа № 158/1645/24
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1645/24
Провадження № 2-а/0158/40/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
з участю секретаря Квач Н.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Воробей П.О.,
відповідача ОСОБА_2 ,
перекладача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 про затримання з метою забезпечення примусового видворення,-
В С Т А Н О В И В
23 травня 2024р. позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в особі його представника Руденка Є.К. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 про затримання з метою забезпечення примусового видворення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2024р. співробітниками Служби безпеки України було виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» проживав на території України без відповідних дозвільних документів, які б надавали останньому таке право на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України.
Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, чим порушив вимоги ст. 4 вищевказаного Закону.
З пояснень громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 встановлено, що він прибув до України у жовтні 2015р. з приватною метою та його було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , строк дії якої закінчився 09.07.2016 року.
За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 23 березня 2023 року, відповідача по справі громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн, який було сплачено останнім.
Крім того, 23 березня 2023 року Боярським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін до 10.04.2023р. із подальшою забороною в`їду в Україну строком на 3 (три) роки, про що останньому було достовірно відомо, про що свідчить відібрана у громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 розписка про отримання вищевказаного рішення. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження йому було роз`яснено, про що свідчить його особистий підпис. Перекладача не потребував.
Вищевказане рішення відповідачем по справі до суду не оскаржувалось, при цьому виконане не було, оскільки громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 територію України не покинув, і як наслідок 21 травня 2024р. був виявлений та відповідно до протоколу серії МКО №000288 від 21.05.2024р. затриманий о 11 год. 15 хв.
21.05.2024р. рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області постановлено примусово видворити громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України до країни походження або третьої країни.
Посилаючись на те, що відомості про перебування відповідача по справі на території України на законних підставах відсутні, останній рішення компетентного органу від 23 березня 2023р. про примусове повернення до країни походження у термін до 10.04.2023р. не виконав, наслідки його невиконання останньому було достовірно відомо, відповідач по справі є ідентифікованим, може ухилятись від виконання рішення про проведення процедури видворення, просить позов задовольнити та затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 травня 2024р. дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник позивача Руденко Є.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Відповідач по справі - громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 та його представник адвокат Воробей П.О. в судовому засіданні позов не визнали.
Відповідач пояснив суду, що з жовтня 2015 року він проживає на території України, куди прибув на законних підставах. Йому була видана посвідка на тимчасове проживання в Україні, термін дії якої закінчився в липні 2016 року. Через відсутність коштів не звертався до компетентних органів про подальшу легалізацію свого проживання в Україні. Сім`ї не має, офіційно не працевлаштований. На даний час має кошти і хоче добровільно залишити територію України. Просили в позові відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Судом встановлено, що 21 травня 2024р. співробітниками Служби безпеки України було виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув до України у жовтні 2015 році з приватною метою та його було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , строк дії якої закінчився 09.07.2016 року. Після закінчення терміну перебування, територію України не покинув. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 23.03.2023 року, відповідача по справі громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн, який було сплачено останнім. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі офіційно не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, а тому відносно останнього 23.03.2023 року Боярським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін до 10.04.2023р. (а.с. 6 10, 12 на звороті, 13).
З копії вищезазначеного рішення про примусове повернення вбачається, що зі змістом вказаного рішення відповідач по справі був ознайомлений. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження йому було роз`яснено, що стверджується його особистим підписом. Вказане рішення відповідачем по справі до суду не оскаржувалось. На час винесення вищевказаного рішення відповідач по справі перекладача не потребував.
Судом встановлено, що рішення про примусове повернення відповідач по справі не виконав, хоча реально усвідомлював, що своїми умисними діями порушує законодавство України, а також офіційно не звертався до компетентних органів держави Україна про легалізацію його проживання на території даної держави.
З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що зі сторони позивача вживались заходи пов`язані із перевіркою виконання рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження (а.с. 10 на звороті-12).
Відповідач по справі є ідентифікованим, що стверджується копією паспорта громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 , термін дії якого до 06.05.2028р. (а.с. 5 на звороті).
21.05.2024р. рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області постановлено примусово видворити громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України до країни походження або третьої країни На підставі рішення вищевказаного органу від 21.05.2024р. відповідача по справі громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти з «a» до «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі "Хлаіфія та інші проти Італії" (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).
Відповідно до ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).
Так, п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України визначено, що зокрема, іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі - Закон № 3773).
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону №3773-VІ строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Згідно із частинами другою, третьою статті 25 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.
В силу вимог ч. ч. 1, 4, 5 ст. 26 Закону №3773-VI, Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту праві законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції),у тому числі проти дії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України),з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Слід зазначити, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».
Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Тобто, з аналізу наведених вище норм вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.
Доказів поширення на відповідача дії приписів Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» матеріали справи не містять.
Судом не встановлено заборон, перелічених у ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження або третю країну. Законні підстави для знаходження на території України у відповідача відсутні.
Враховуючи те, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно перебуває на території України, ним не виконано у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження від 23.03.2023р., ним не вчинялось жодних дій з легалізації перебування на території України, дана особа є ідентифікована, що стверджується копією паспорта громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 , термін дії якого до 06.05.2028р, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач і в подальшому може ухилитись від виконання рішення компетентного органу про його примусове видворення до країни походження або третьої країни, що унеможливлює виконання вищевказаного рішення щодо відповідача по справі, а тому суд обґрунтовано вважає, що є підстави для затримання відповідача з метою забезпечення процедури примусового видворення з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк достатній для вжиття заходів щодо виконання вищевказаного рішення компетентного органу щодо його видворення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, органом охорони державного кордону подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу (підрозділу) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
До відповідача може бути застосовано виключно один з чотирьох передбачених частиною 1 статті 289 КАС України заходів, а саме, затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Крім того встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, порушив вимоги ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і відповідно до ст. 30 цього Закону підлягає примусовому видворенню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про затримання відповідача по справі з метою ідентифікації та забезпечення виконання рішення компетентного органу щодо його примусового видворення узгоджуються з положеннями національного законодавства, є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 243-245, 288, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 про затримання з метою забезпечення примусового видворення задовольнити частково.
Затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення виконання рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 21.05.2024 року про примусове видворення на строк 3 (три) місяці, починаючи з часу фактичного затримання 11 год. 15 хв. 21.05.2024 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; );

представник позивача: Руденко Євген Костянтинович, діє на підставі довіреності №8010/12-24 від 12.01.2024р.;

відповідач: громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Воробей Петро Олексійович, діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №017/02.2/4712 від 23.05.2024р., ордеру серії АС №1095594 від 23.05.2024р.;

перекладач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діє на підставі свідоцтва №23-618 від 01.02.2023р.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області Поліщук С.В.