Справа № 280/3667/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
23 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/3667/23
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2024 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 280/3667/23 скасовано. У задоволенні позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 17.04.2024 засобами поштового зв`язку подала до суду заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просила стягнути з Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю сплачений судовий збір в розмірі 4 026,00 грн.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для ухвалення судом додаткового судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Питання розподілу судових витрат врегулювано статтею 139 КАС України.

Відповідно до вказаної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведеної норм права дає можливість дійти висновку, що процесуальний закон визначає єдину підставу для відшкодування понесених судових витрат особою, яка не є суб`єктом владних повноважень це задоволення позову такої особи. У випадку звернення до суду з позовом суб`єкта владних повноважень, розподіл судових витрат не здійснюється.

З огляду на те, що в даній справі Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 виступала відповідачем у справі, правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відтак, подана відповідачем заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 280/3667/23.

Ухвала суду набирає законної сили з 23 травня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повна ухвала суду складена 23 травня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова