Справа № 420/18884/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-5) ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство оборони України (далі МОУ), у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 в частині позбавлення його - ОСОБА_1 , виплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за червень 2023 року та в частині невиплати йому - ОСОБА_1 , додаткової винагороди за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони за червень 2023 року;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати йому - ОСОБА_1 , грошового забезпечення за період з 12.05.2023 року по 04.06.2023 року включно;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити йому - ОСОБА_1 , щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за червень 2023 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити йому - ОСОБА_1 , додаткову винагороду за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони за червень 2023 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити йому - ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період з 12 травня 2023 року по 04 червня 2023 року включно.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.02.2022 року його призвано за мобілізацією до в/ч НОМЕР_1 , у якій він проходив військову службу фельдшером медичного пункту.

У зв`язку з тим, що у нього діагностовано рак середньоампулаторного відділу прямої кишки у період з березня по червень 2023 року він перебував на постійному лікуванні (отримав чотири курси поліхіміотерапії). Також між періодами стаціонарного лікування він проходив медичний огляд військово-лікарської комісії, за результатом якого його визнано непридатним до військової служби.

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 15.06.2023 №57-РС його звільнено з військової служби за станом здоров`я. Також наказом командира в/ч НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 його виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини позбавлено за червень 2023 року щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби та додаткової винагороди за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань першого ешелону оборони в розрахунку.

Позивач вважає наказ №176 від 19.06.2023 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він самовільно не залишав військову частину та перебував на лікуванні в Державному некомерційному підприємстві «Національний інститут раку», де отримував курси поліхіміотерапії, про що було відомо командуванню в/ч НОМЕР_1 . Відповідно його протиправно позбавлено премії та додаткової винагороди за червень 2023 року.

Крім того, позивач вказує, що в період лікування йому не виплачено грошове забезпечення за період з 12.05.2023 по 04.06.2023, що він вважає протиправним, оскільки відносно нього не порушувалось дисциплінарне провадження, військову дисципліну ним не порушено та його не притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Позивач просить задовольнити позвоні вимоги.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.39-40).

Ухвалою суду від 25.09.2023 витребувано у третьої особи МОУ відомі номери засобів зв`язку та електронну адресу в/ч НОМЕР_1 (а.с.99).

Ухвалою суду від 16.10.2023 витребувано у МОУ належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування в/ч НОМЕР_1 , за результатом якого встановлено в діях ОСОБА_1 порушення порядку проходження військової служби, інші наявні матеріали в обґрунтування позиції МОУ викладеної у поясненнях на позов та зупинено провадження у справі (а.с.108).

Ухвалами суду від 14.11.2023 та 15.12.2023 поновлено провадження по справі, повторно витребувано у МОУ копії матеріалів службового розслідування та зупинено провадження по справі (а.с.124-126, 137-139).

Ухвалою суду від 12.01.2024 поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи. Повернуто позивачу заяву про збільшення позовних вимог з долученим уточненим адміністративним позовом та роз`яснено, що він має право звернутись до суду з окремим позовом про оскарження наказу командира в/ч НОМЕР_1 №2 від 11.06.2023 «Про результати службового розслідування» (а.с.194-195).

Ухвалою суду від 24.01.2024 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/1943/24 (а.с.207-209).

Ухвалою суду від 22.05.2024 поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с.156-159), у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відносно позивача проведено службове розслідування, за результатом якого встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин на військовій службі з 10.06.2023 по 18.06.2023 та з 20.05.2023 по 25.05.2023. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №2 від 11.06.2023 року «Про результати службового розслідування» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення Сувора догана.

Також в діях солдата ОСОБА_1 встановлено ознаки кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини, або місця служби в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим матеріали службового розслідування направлено до ТУ ДБР у м. Мелітополь. 07.09.2023 року до в/ч НОМЕР_1 надійшло повідомлення про початок досудового розслідування, з інформацією про те що 05.09.2023 року слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Мелітополь внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до п.5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260), щомісячні премії військовослужбовцям не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Згідно з ч.15 розділу XХХІV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Разом з тим ОСОБА_1 не знаходився в зоні виконання завдань підрозділу та не виконував бойових завдань з березня 2023 року, отже йому не може бути нарахована додаткова винагорода, яка виплачується у період дій військового стану.

Таким чином, оскаржуваний наказ в/ч НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 є правомірним, невиплата премії та додаткової винагороди за червень 2023 року, пов`язана з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності.

Представник третьої особи МОУ подав до суду пояснення щодо позову (а.с.92-95), у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є безпідставними та необгрунтованими, враховуючи наступне.

В/ч НОМЕР_1 повідомила МОУ, що позивач неодноразово самовільно на власний розсуд залишав місце несення служби та (зі слів самого позивача) їздів на лікування.

Також, з повідомлення відповідача МОУ стало відомо, що відносно позивача проведено службове розслідування, яким встановлено, що позивач був відсутній без поважних причин на військовій службі з 10.06.2023 по 18.06.2023 та з 20.05.2023 по 25.05.2023.

Таким чином, оскаржуваний наказ №176 від 19.06.2023, яким позивача позбавлено премії та додаткової винагороди за червень 2023 року є правомірним. Крім того, у зв`язку з проведення службового розслідування, протиправні дії в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 12.05.2023 по 04.06.2023 відсутні.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), 12.10.2022 року призваний за мобілізацією, та проходив військову службу фельдшером медичного пункту в/ч НОМЕР_1 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12.10.2022 №185 (а.с.9, 161).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Державного некомерційного підприємства «Націонаьний інститут раку» від 27.04.2023 року №18, позивачу поставлено діагноз: стан після 3 курсів ПХТ за схемою СарОХ (09.03.2023, 30.03.2023, 26.04.2023) з приводу са середньоампулярного відділу прямої кишки T3N2M1 (мтс в печінку), St 4, клінічна група 2. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка командира частини про обставини травми не надана). На підставі статті 11 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів (а.с.17).

Згідно з Свідоцтвом про хворобу №743 29.05.2023 року військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 10.05.2023 №1/2/423 провела медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби. За результатом огляду ВЛК в/ч НОМЕР_1 від постановлено діагноз «Рак середньоампулярного відділу прямой кишки T3N2M1(mts в печінку) (2-3), стадія IV, клінічна група 2, стан після 2-х етапів поліхіміотерапії. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходанням військової служби». Також ВЛК в/ч НОМЕР_1 прийнято постанову про непридатність позивача до військової служби з виключенним з військового обліку на підставі статті 8-а графи ІІ розкладу хвороб (а.с.20-21).

Водночас, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11.05.2023 №91 відносно позивача призначено службове розслідування по факту відсутності на військовій службі (а.с.91).

У зв`язку з відсутністю позивача на службі наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по сторойовій частині) від 11.05.2023 №137 ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення з 11 травня 2023 року (а.с.164).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №2 від 11.06.2023 року «Про результати службового розслідування» солдата ОСОБА_1 , фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення Сувора догана (а.с.191-193).

15.06.2023 року позивача наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від №57-РС звільнено у відставку за пунктом «б» за станом здоров`я.

Також наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2023 року №176 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення з 20 червня 2023 року. Позбавлено виплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за червень 2023 року у повному розмірі. Вирішено не виплачувати додаткову винагороду за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань першого ешелону оборони в розрахунку за червень 2023 року відповідно до абз.1 п.14 наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 (повернення із самовільного залишення частини або місця служби) (а.с.10).

Позивач, вважаючи наказ від 19.06.2023 року №176 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а також вважаючи протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення за період з 12.05.2023 по 04.06.2023 року, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком №260.

Згідно з п.2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належить, зокрема, премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває наразі.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції від 21.01.2023 року, чинній на час спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Оскаржуваним наказом в/ч НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 позивача позбавлено виплати щомісячної премії та додаткової винагороди за червень 2023 року, у зв`язку з самовільним залишенням частини або місця служби.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №2 від 11.06.2023 року «Про результати службового розслідування» у діях солдата ОСОБА_1 , фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 встановлено дисциплінарний проступок у вигляді самовільного залишення частини, на підставі чого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення Сувора догана (а.с.191-193).

Згідно з відомостями, що містяться в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду, позивач 16.01.2024 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 №2 від 11.06.2023 «Про результати службового розслідування» (справа №420/1943/24).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 по справі №420/1943/24 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира в/ч НОМЕР_1 №2 від 11.06.2023 «Про результати службового розслідування».

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд по справі №420/1943/24 встановив факт неправомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення за самовільне залишення частини на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №2 від 11.06.2023.

Враховуючи що оскаржуваний наказ командира в/ч НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 в частині невиплати позивачу премії та додаткової винагороди за червень 2023 року винесено на підставі встановленого наказом командира в/ч НОМЕР_1 №2 від 11.06.2023 факту самовільного залишення військової частини, який визнано протиправним та скасовано, оскаржуваний наказ від №176 від 19.06.2023 як похідний в частині невиплати додаткових видів грошового забезпечення є протиправним та також підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки у наказі №176 від 19.06.2023 єдиною підставою для невиплати додаткової винагороди за червень 2023 року визначено самовільне залишення військової частини, суд не приймає інші доводи відповідача про не знаходження позивача в зоні виконання завдань підрозділу та не виконання ним бойових завдань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що порушені права позивача в цій частині підлягають поновленню шляхом: визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 (по сторойвій частині) в частині невиплати позивачу за червень 2023 року премії за особистий внесок у загальні результати служби та додаткової винагороди за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу за червень 2023 року щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби та додаткову винагороду за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони.

Також позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошового забезпечення за період з 12.05.2023 по 04.06.2023 року.

Відповідно до п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Судом встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по сторойовій частині) від 11.05.2023 №137 ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини та не прибуттям до району оборони з 11.05.2023 року (а.с.164).

З грошового атестату позивача №11/152 від 19.06.2023 вбачається, що грошове забезпечення за червень 2023 року виплачене не у повному обсязі, а лише за період з 05.06.2023 по 19.06.2023 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 12.05.2023 по 04.06.2023 (а.с.12).

Оскільки судом по справі №420/1943/24 встановлено факт неправомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення за самовільне залишення військової частини або місця служби суд вважає, що позивач має право на виплату грошового забезпечення за період з 11.05.2023 по 04.06.2023.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3- рп/2003).

Таким чином, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання.

Оскільки відповідачем прийнято наказ від 11.05.2023 №137 про призупинення виплати позивачу грошового забезпечення з 11.05.2023 року, суд з метою ефективного захисту порушених прав вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та поновити порушені права позивача шляхом: визнання протиправним і скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 11.05.2023 №137 (по стройовій частині) про призупинення виплати позивачу грошового забезпечення; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 11.05.2023 по 04.06.2023 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповдіно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У змісті позову позивачем заявлено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), який виконаний адвокатом за час розгляду справи, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання праничої допомоги. Відповідно на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №176 від 19.06.2023 (по сторойвій частині) в частині невиплати ОСОБА_1 за червень 2023 року премії за особистий внесок у загальні результати служби та додаткової винагороди за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за червень 2023 року щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби та додаткову винагороду за період ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2023 №137 (по стройовій частині) про призупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 11.05.2023 по 04.06.2023 року.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва