Справа № 280/3077/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 травня 2024 року Справа № 280/3077/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 квітня 2024 року № 61;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити позивачу перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/04 - з 01 січня 2023 року і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позову посилається на те, що є суддею у відставці та має право на перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року. Відповідач-1 протиправно відмовив у перерахунку. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, а також призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідачем -1 ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі № 280/3077/24 одержана в особистому кабінеті в підсистемі «Електронний суд» 15 квітня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву у строки, встановлені ухвалою судді від 15 квітня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не скористалось.

08 травня 2024 року від представника відповідача- 2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ПФУ в Запорізькій області зазначило про те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на 2021, 2022, 2023 роки не змінився в порівнянні з розміром прожиткового мінімуму 2020 року, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Відтак, відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідок Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02, № 05-59/03, № 05-59/04. В задоволенні позову просить відмовити.

Також, у прохальній частині вищезазначеного відзиву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області завлено клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду в частині періоду з 01 січня 2021 року по 05 жовтня 2023 року, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення позивача до суду із позовом в адміністративній справі.

08 травня 2024 року позивачем до суду надано відповідь на відзив, який містить заперечення проти задоволення вказаної заяви.

Ухвалою суду від 09 травня 2024 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про застосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду щодо періоду з 01 січня 2021 року по 05 жовтня 2023 року відмовлено.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач є суддею у відставці Господарського суду Запорізької області, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 18 лютого 2016 року.

При обрахунку розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання Господарським судом Запорізької області було взято за основу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2020 року, визначеного абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" - 2102 грн. у зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою видачу та надсилання до ГУ ПФУ в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду, обчисливши розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: з 01 січня 2021 року - виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; з 01 січня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень та з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень.

Однак у задоволенні заяви про видачу оновлених довідок позивачу було відмовлено, що зумовило його звернення до суду із позовом в адміністративній справі № 280/8175/23.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі № 280/8175/23, яке набрало законної сили 20 лютого 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Вказаним судовим рішенням:

- визнано протиправними дії Господарського суду Запорізької області (лист від 21 вересня 2023 року №01/415/23) щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01 січня 2021 року - виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень, з 01 січня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень та з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень;

- зобов`язано Господарський суд Запорізької області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: з 01 січня 2021 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з 01 січня 2022 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з 01 січня 2023 року -виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

На виконання судового рішення в адміністративній справі № 280/8175/23 Господарським судом Запорізької області позивачу видано наступні довідки:

- довідку від 12 березня 2024 року № 05-59/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня

2021 року в розмірі 122580,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 81720,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 40860,00 грн.;

- довідку від 12 березня 2024 року № 05-59/03 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року в розмірі 133794,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 89316,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 44658,00 грн.;

- довідку від 12 березня 2024 року № 05-59/04 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2023 року в розмірі 144936,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 96624,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 48312,00 грн.

26 березня 2024 року позивач звернувся за місцем перебування на обліку до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищевказаних довідок.

З урахуванням принципу екстериторіальності заява позивача опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви від 26 березня 2024 року рішенням від 02 квітня 2024 року № 61, посилаючись на статтю 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», згідно якої прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року становить 2102 грн., ГУ ПФУ в Харківській області позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Не погоджуючись із рішенням відповідача -1 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно пункту 1 частини 3, частин 4, 5 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог частин 1-4 статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV (далі Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2189 гривень; для працездатних осіб - 2270 гривень; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2393 гривні; для працездатних осіб - 2481 гривня; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень; для працездатних осіб - 2684 гривні; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні

Сторонами у справі не заперечується, що суддівська винагорода, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі у 2021, 2022, 2023 роках, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Натомість у довідках Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02 , № 05-59/03, № 05-59/04 розмір винагороди розраховано, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2021 року - 2270,00 грн.; 01 січня 2022 року - 2481,00 грн.; 01 січня 2023 року - 2684,00 грн.

У відповідності до наданих довідок, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає:

за 2021 рік: 122580,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 81720,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 40860,00 грн.;

за 2022 рік: 133794,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 89316,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 44658,00 грн.;

за 2023 рік: 144936,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 96624,00 грн., доплата за вислугу років (50%) 48312,00 грн.

Саме на підставі вказаних довідок позивач просив здійснити їй перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, про що нею подано відповідну заяву до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

З наведеного вбачається, що позивач надав органу Пенсійного фонду довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в яких зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у тій довідці, на підставі якої йому проведено нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, відповідачем-1 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведених довідок про суддівську винагороду, оскільки в них визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн.

Суд підкреслює, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Доходячи вказаних висновків відповідачем 1 не враховано, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Також, органом пенсійного фонду помилково не враховано сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21, від 02 червня 2023 року у справі № 400/4904/21, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 25 липня 2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 2 липня 2023 року у справі № 240/2978/22, від 27 липня 2023 року у справі № 240/3795/22, від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 21 вересня 2023 року у справі № 380/25627/21).

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України Про Державний бюджет України складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Підсумовуючи викладене, доводи відповідача-2 про необхідність застосування положень Законів України про Державний бюджет на 2021, 2022, 2023 роки, які визначають прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн., та відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду, в яких визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, ґрунтуються на помилковому застосуванні наведених законодавчих норм та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Інших підстав для відмови в оскаржуваному рішенні не наведено.

Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

В позові позивач ставить питання про зобов`язання вчинити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Головному управлінню ПФУ в Запорізькій області, оскільки перебуває на обліку у вказаному органі пенсійного фонду.

В той же час, рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці приймалась іншим суб`єктом владних повноважень, а саме, - ГУ ПФУ в Харківській області.

З огляду на вказане, саме ГУ ПФУ в Харківській області, а не ГУ ПФУ в Запорізькій області має здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі оновлених довідок.

В той же час, враховуючи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, виплата перерахованого щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновлених довідок, з урахуванням Порядку № 22-1 має здійснюватися відповідачем -2.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 квітня 2024 року № 61; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/04 - з 01 січня 2023 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, перерахованого йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/04 - з 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено законність оскаржуваного рішення, що має наслідком часткове задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на той факт, що протиправне рішення у відношенні позивача прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, судовий збір на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 квітня 2024 року № 61.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/04 - з 01 січня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, перерахованого йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12 березня 2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12 березня 2024 року № 05-59/04 - з 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено та підписано 22 травня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов