Справа № 260/7956/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2024 рокум. Ужгород№ 260/7956/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Семенов Ю.О.,

відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст виготовлено 13 травня 2024р.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким просив визнати протиправним та скасувати Наказ т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковника ОСОБА_2 , № 667 від 16.08.2023 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись з оскаржуваним наказом № 667 від 16.08.2023 р. в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну відповідність, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Під час проведення такого службового розслідування необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду. Зазначає, що вищенаведене з`ясоване не було.

Вважає, що службове розслідування проведено з порушенням норм чинного законодавства, відомості викладені в акті службового розслідування не відповідають дійсності, а саме службове розслідування проведено упереджено без з`ясування всіх обставин справи.

Додатково зазначив, що був порушений порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, а численні порушення суперечать презумпції невинуватості особи та є самі по собі достатніми підставами для скасування оскаржуваного наказу.

Просив витребувати матеріали службового розслідування та задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

На виконання Ухвали суду відповідачем були надані матеріали службового розслідування відносно позивача по справі.

Також було подано відзив, в якому проти задоволення позовних вимог було заперечено в повному обсязі. Додатково повідомлено, що службове розслідування проведено відповідно до наявних повноважень та в межах чинного законодавства, результати такого розслідування оформлені Актом, а підставою проведення такого став той факт, що слідчий шостого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів, повідомив Позивача про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, тобто у перевищені військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі повноважень в рамках кримінальної справи, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 02.06.2023 року.

Обставини, які відображені в Акті службового розслідування з`ясовувалися на підставі матеріалів розслідування в т.ч. і на поясненнях ряду військовослужбовців, які були допитані по справі. (а.с.150).

Щодо відсутності розміру завданої шкоди в оскаржуваному наказі повідомлено у відзиві наступне.

Згідно абзацу другого пункту 1 розділу VI Наказу №608 - за результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Вважають, що розмір завданої шкоди, не є обов`язковою умовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, оскільки вказаними нормативними документами він не передбачений.

Підсумовуючи, відповідач зазначає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо проведення службового розслідування згідно наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.08.2023 року №163 Про призначення службового розслідування були вчинені у відповідності до чинного законодавства України, наказів МОУ, Статутів Збройних Сил України, а тому підстав для скасування наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 Про підсумки службового розслідування від 16.08.2023 року №667 немає.

Крім того зазначив, що на розгляді Закарпатського окружного адміністративного суду перебуває інша справа за №260/7957/23, де при ідентичній мотивації оскаржується і наказ т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.08.2023 року №163 Про призначення службового розслідування.

На підставі наведеного відповідач клопотав про об`єднання даних справ в одне провадження як у відзиві так і окремим клопотанням від 04.10.2023р.

Судом було встановлено, що в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду знаходяться справи №260/7956/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування Наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковника ОСОБА_3 , №667 від 16.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також справа №260/7957/23 про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 згідно Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 163 від 02.08.2023 року Про призначення службового розслідування та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та видати Наказ відносно ОСОБА_1 про скасування Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №163 від 02.08.2023 року Про призначення службового розслідування.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2023р. вказане клопотання було задоволено адміністративні справи № 260/7956/23 та №260/7957/23 об`єднано в одне провадження.

В подальшому для з`ясування всіх обставин справи представником позивача було заявлено клопотання про виклик свідків осіб військовослужбовців першого відділу, які надавали пояснення в службовому розслідуванні відносно позивача. ( а.с. 222)

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2023р. вказане клопотання було задоволено частково ( а.с. 235) та викликано для допиту в якості свідків:

- заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 - начальник відділу обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командира першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стрільця 1 взводу 3 відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стрільця 1 взводу 3 відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стрільця помічник гранатометника 1 взводу 3 відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командира 3 відділення 1 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- водія ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командира 2 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- оператора мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Позивач та представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі з врахуванням об`єднання двох адміністративних справ в одну.

Представник відповідача в попередніх судових засіданнях заперечив щодо задоволення об`єднаних позовних вимог. Повідомив, що службове розслідування проведено в межах чинного законодавства, результати оформлені належним чином, а підставою такого був факт оголошення підозри позивачу по справі.

Також звернув увагу на те, що позивач в січні 2024р. був звільнений командуванням ОК Захід у запас з інших підстав ( наказ по стройовій частині №23), а тому вважає, що вказане службове розслідування та його наслідок - притягнення позивача до відповідальності не вплинуло на останнього та не спричинило негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , Наказом командувача військ ОК ІНФОРМАЦІЯ_6 №287 від 16.08.2021р.(по особовому складу) призначений до територіальних центрів комплектування (ТЦК) - Начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №20 ОСОБА_4 від 20.08.2021 (по стройовій частині) - ОСОБА_5 призначений на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З 20 серпня 2021р. ОСОБА_5 прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків.

З 02 серпня 2023р. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 №475 від 02.08.2023 (з адміністративно-господарської діяльності) ОСОБА_5 відсторонений та виведений в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

17 січня 2024р. Наказом командувача військ ОК ІНФОРМАЦІЯ_6 №25 (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом г (за сімейними обставинами).

27 січня 2024р. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 №23 (по стройовій частині) ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом г (за сімейними обставинами).

З 27 січня 2024р. посаду та справи здав і направлений для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ч. 1 та ч. 2 Дисциплінарного Статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ч. 4, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно п. 6, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Згідно п. 83, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно п. 85, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцям офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцям сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Тобто, не більше, ніж два місяці, загалом.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом МОУ № 608 від 21.11.2017 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України".

Відповідно до п. 86, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно п. 87, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Відповідно до п. 88, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно доп. 97, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Згідно ст. 1 Закону України Про оборону України, ст. Закону України Про правовий режим воєнного стану воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національно безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України Про введення воєнного стану в України від 24 лютого 2022 року N64/2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №2lt)2-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (Далі - Положення).

Відповідно до Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ст. 2 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням. Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.

Згідно ст. З Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Також, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та м. Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Відповідно до ст.7 Положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які проводять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджуються керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст.8 Положення, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків с виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово- патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Встановлено, що згідно Положення керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки безпосередньо підпорядковується керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та м. Севастополя та є прямим начальником для особового складу районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Також керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу; присвоює військове звання "солдат (матрос) запасу" одночасно з прийняттям на військовий облік особам, які не проходили військової служби або були позбавлені військових звань під час проходження військової служби та служби у військовому резерві чи завироком суду.

Згідно ст. 14 Положення, керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідає за:

-військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; мобілізаційну готовність територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

-забезпечення охорони державної таємниці, іншої інформації з обмеженим доступом, технічного захисту інформації, криптографічного захисту інформації та здійснення контролю за їх станом;

-підготовку, виховання, військову та трудову дисципліну, морально- психологічний стан особового складу;

-внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, військової техніки, пального і матеріальних засобів;

-всебічне забезпечення територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

-організацію роботи та контроль за здійсненням заходів щодо запобігання корупції;

-проведення роботи із соціального і правового захисту підлеглих військовослужбовців та членів їх сімей, призваних на збори військовозобов`язаних і резервістів, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів та членів їх сімей;

-організацію роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби із Збройних Сил, та членів їх сімей, які проживають на відповідній території;

-проведення аналізу стану справ щодо забезпеченості соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби із Збройних Сил, та членів їх сімей та надає на розгляд керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя пропозиції щодо його поліпшення;

-ефективне та цільове використання майна, закріпленого за територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки;

-своєчасне та повне виконання завдань, покладених на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки;

-здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву) та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до порядку мобілізаційного розгортання, визначеного Міноборони та Генеральним штабом Збройних Сил, а також на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут), єдиноначальність с одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед Державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів) виходячи Та всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами статутів Збройних Сил України.

Відповідно до вимог ст. 31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, с прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, в також правил поведінки і військового вітання.

Таким чином, відповідно до матеріалів службового розслідування - Витягу з функціональних обов`язків п. 10.2 Права та обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 , майор ОСОБА_1 , безпосередньо підпорядковувався начальнику ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 та визначався прямим начальником для особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

п. 10.3 визначено за що відповідає начальник першого відділу.

п. 10.4 передбачено, що начальник першого відділу зобов`язаний.

З метою з`ясування факту чи являвся позивач безпосереднім керівником і кому останній був безпосереднім керівником були досліджені матеріали справи та матеріали службового розслідування, а також допитані свідки безпосередні учасники службового розслідування:

- заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 - начальник відділу обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командир роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командир першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стрілець 1 взводу 3 відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стрілець 1 взводу 3 відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стрілець помічник гранатометника 1 взводу 3 відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командир 3 відділення 1 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- водій ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- командир 2 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- оператор мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Так після допиту свідків було встановлено, що безпосереднім керівником позивач являвся з допитаних осіб тільки водію ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інші допитані особи називали своїх безпосередніх начальників ( по факту інших осіб відповідно до покладених обов`язків) чим підтвердили, що позивач не міг бути безпосереднім керівником всіх названих осіб в силу специфіки посади начальник першого віділу.

Також матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач перевищуючи свої повноваження віддавав неправомірні вказівки та виносив протиправні накази/вказівки, які призводили до того, що не виконувалися покладені обов`язки або неналежно виконувалися професійні обов`язки військових.

В матеріалах справи відсутні жодні матеріали, які б підтверджували неналежне виконання покладених обов`язків військовими першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Що додатково підтверджує наведене вище.

В матеріалах справи також відсутнє і підтвердження того, що позивач володіє приватним будинком та земельною ділянкою, а у вільному доступі (відкриті реєстри) таке право власності на землю чи будинок відсутнє.

Суд не заперечує того факту, що декілька осіб у вільний від виконання обов`язків час при своєму ненормованому дні під час несення служби (24/7), який також передбачає і час відпочинку здійснювали будівельні чи подібні роботи, однак причинний зв`язок між наведеним фактом і позивачем в розумінні перевищення повноважень за наявних обставин суду з матеріалів справи та показів свідків встановити не вдалося.

Слід зробити і висновок про начебто заподіяну шкоду таким перевищенням повноважень. Будь- яка шкода при проведенні службового розслідування була відсутня, також при звільненні особи у запас через майже рік жодна шкода визначена не була та до особи не доводилася така інформація. Посилання відповідачів на те, що в кримінальній справі в майбутньому буде визначена така шкода в даному випадку є недопустим при проведенні службового розслідування та суперечить принципу справедливості.

У відповідності до абзацу 11 пункту 1 розділу II Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 підставами про проведення службового розслідування являється повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Ст. слідчий шостого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів, 02.08.2023р. розглянувши матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 02.06.2023 року. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.3 ст. 368, 368-5 КК України встановивши достатність доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомив позивача про те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, тобто у перевищені військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі повноважень.

Наведене вище є достатньою підставою для проведення службового розслідування.

Однак саме службове розслідування проводилося без дотримання прав позивача, не було досліджено відсутність факту безпосереднього керівництва позивача з допитуваними особами, не досліджувався час (години) відпочинку осіб, не ставилося під сумнів покази осіб, які притягувалися до кримінальної відповідальності під час несення військової служби (в т.ч. по кваліфікації непокора), не досліджувалася специфіка першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , не брався до уваги той факт, що керівник першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 функціонально позбавлений можливості видавати будь- які накази, щодо особового складу без погодження з ІНФОРМАЦІЯ_10 та ряд інших обставин, таких як перебування на лікуванні позивача в липні серпні 2023р., відсутності права власності, відсутності зауважень при виконанні професійних ним обов`язків як керівником ітд.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Як зазначалося вище відповідно до п. 86, тільки якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З огляду на те, що підставою призначення службового розслідування відповідач самостійно визначив тільки факт повідомлення підозри, вручення якої є початком кримінального переслідування конкретної особи, що дозволяє особі процесуально захищатися на відміну від фактових кримінальних справ, а тому слід більш ретельно досліджувати вказані в підозрі факти, оскільки презумпцію невинуватості відмінено не було, а вирок відсутній як на момент службового розслідування так і на момент даного розгляду справи. Тому саме вручення підозри не може бути фактом за який особу має бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності без визначення її (особи) вини та її доведення у законний спосіб.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжити всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отриманні з незалежних від нього підстав.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №667 від 16.08.2023 року "Про підсумок службового розслідування", щодо накладення дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідальність.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк