Справа № 420/405/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/405/23

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

повний текст судового рішення

складено 21.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі №420/405/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 від 07.12.2022

У С Т А Н О В И В:

05.01.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 від 07.12.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з метою визначення митної вартості товару за першим методом декларантом до митного органу надано повний пакет документів, перелік яких наведено у статті 53 Митного кодексу України. Такі документи не містять розбіжностей, а тому в митного органу не було правових підстав для витребування додаткових документів. Однак, контролюючим органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 від 07.12.2022.

Відповідач із позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про те, що в документах, які подано декларантом до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості, містяться розбіжності, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за цей товар. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Натомість, декларантом виявлених розбіжностей усунуто не було, що власне й слугувало підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі № 420/405/23 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» задоволено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що декларантом подано усі документи, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість товару за першим методом. Такі документи підтверджують числове значення митної вартості та не містять розбіжностей. Також, окружним адміністративним судом зазначено, що неведені суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 від 07.12.2022 обґрунтування спростовуються поданими декларантом до митного органу документами.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції митним органом подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Київська митниця зазначає, що надані позивачем до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо фактично сплаченої ціни.

Згідно із поданим позивачем до суду апеляційної інстанції відзивом на апеляційну скаргу, рішення від 21.11.2023 у справі № 420/405/23 Одеським окружним адміністративним судом прийнято із повним дотриманням норм матеріального та процесуального права. При цьому, на думку ТОВ Аквафрост, наведені в апеляційній скарзі доводи митного органу не спростовують висновків суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного митного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Київської митниці задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 23.11.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (Покупець) та комерційним товариством «Adelir», Таллінн, Естонія (Постачальник) укладено контракт №23/11/20-53, за істотними умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю товар, зазначений в інвойсі до цього контракту, а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим контрактом.

На виконання умов вищевказаного контракту від 23.11.2020 №23/11/20-53 комерційним товариством «Adelir» (Таллінн, Естонія) поставлено, а ТОВ «Аквафрост» імпортовано в Україну наступний товар, а саме: «риба морожена: Скумбрія (Scomber Scombrus) ціла з головою, не патрана, не в первинній упаковці, не солона, без харчових добавок, без приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалася, без консервантів; розмір 400-600 г.».

З метою здійснення митного оформлення товарів, 07.12.2022 уповноваженою особою ТОВ «Аквафрост» до Київської митниці подано митну декларацію №UA100340/2022/520879, у якій митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення уповноваженою особою ТОВ «Аквафрост» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: рахунок-фактура (invoice) №30112201 від 30.11.2022; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 30.11.2022; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) АR517555099 від 30.11.2022; сертифікат якості (Certificate of quaility) б/н від 30.11.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LТ0315797/L2-24684 від 02.12.2022; декларацію виробника до інвойсу №30112201 від 30.11.2022, довідка, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.12.2022; прайс-лист виробника товару від 29.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 23/11/20-53 від 23.11.2020; договір про надання послуг митного брокера №224-21/01 від 10.01.2021; копія митної декларації країни відправника №22L300044 від 02.12.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. органами №9310621 від 05.12.2022; інформація про вартість товару імпорт від 02.12.2022.

Під час перевірки документів, які подано на підтвердження митної вартості товару, фахівцями контролюючого органу установлено, що декларантом не подано усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару. Також, подані документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували число значення складових митної вартості, а саме:

1) неподання до митного оформлення платіжних документів;

2) неподання до митного оформлення документів, які підтверджують вартість транспортних послуг, як то: рахунок-фактуру/акт виконаних робіт (наданих послуг); від виконавця договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товару; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг згідно із виставленим рахунком-фактури; калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товару здійснювалось із використанням власного транспортного засобу);

3) вартість партії товару, зазначеної в інвойсі від 30.11.2022 №30112201 (в доларах), не відповідає вартості партії товару, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення.

За результатом розгляду питання щодо митного оформлення зазначеного у митній декларації товару Київською митницею прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів від 07.12.2022 № UA100340/2022/000042/1.

Не погодившись із коригуванням митним органом заявленої декларантом у митній декларації митної вартості товару позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з даною обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості та жодним чином не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, зокрема, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, як з`ясовано колегією суддів, на підтвердження обґрунтованості визначеного методу митної вартості ТОВ "АКВАФРОСТ" до контролюючого органу подано наступні документи: рахунок-фактура (invoice) №30112201 від 30.11.2022; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 30.11.2022; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) АR517555099 від 30.11.2022; сертифікат якості (Certificate of quaility) б/н від 30.11.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LТ0315797/L2-24684 від 02.12.2022; декларацію виробника до інвойсу №30112201 від 30.11.2022, довідка, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.12.2022; прайс-лист виробника товару від 29.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 23/11/20-53 від 23.11.2020; договір про надання послуг митного брокера №224-21/01 від 10.01.2021; копія митної декларації країни відправника №22L300044 від 02.12.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. органами №9310621 від 05.12.2022; інформація про вартість товару імпорт від 02.12.2022.

Однак, під час перевірки поданих до митного органу документів фахівцями контролюючого органу установлено, що декларантом не подано усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару. Також, подані документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували число значення складових митної вартості, а саме:

1) неподання до митного оформлення платіжних документів;

2) неподання до митного оформлення документів, які підтверджують вартість транспортних послуг, як то: рахунок-фактуру/акт виконаних робіт (наданих послуг); від виконавця договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товару; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг згідно із виставленим рахунком-фактурою; калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товару здійснювалось із використанням власного транспортного засобу);

3) вартість партії товару, зазначеної в інвойсі від 30.11.2022 №30112201 (в доларах), не відповідає вартості партії товару, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення.

Перш за все слід відмітити, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 Київської митницею прийнято в день подання ТОВ «Аквафрост» митної декларації №UA100340/2022/520879, тобто 07.12.2022.

Таким чином, митним органом не виконано вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України згідно із якими, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, контролюючий орган уповноважено витребовувати додаткові документи.

Невиконання наведених законодавчих приписів фактично позбавило ТОВ «Аквафрост» можливості відреагувати та спростувати окреслені митним органом в оскаржуваному індивідуальному акті розбіжності (недоліки).

Надаючи оцінку доводу митного органу стосовно неподання декларантом до митного оформлення платіжних документів колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2, 5.4 контракту від 23.11.2020 №23/11/20-53 платежі повинні здійснюватися покупцем на рахунки, зазначені постачальником в інвойсі до контракту на кожну поставку товару.

Покупець протягом 48 годин після оплати передає по факсу/e-mail копії платіжних документів або іншу інформацію про платіж.

Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу.

Згідно із наявними у матеріалах справи прайс-листом від 29.11.2022, інвойсом від 30.11.2022 №30112201, термін оплати за товар визначено 5 днів після дати завантаження.

Як зазначено в інвойсі від 30.11.2022 №30112201, датою завантаження товару є 06.12.2022.

Тобто, кінцевим терміном оплати за товар є 12.12.2022 (з урахуванням того, що 11.12.2022 є вихідним днем неділя).

Митну декларацію ТОВ «АКВАФРОСТ» до Київської митниці подано 07.12.2022.

Цього ж дня митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1.

Відповідно п.4 ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Отже, оскільки станом на день розгляду контролюючим органом питання стосовно митного оформлення товару строк на оплату за товар ще не настав та рахунок не сплачено, колегія суддів уважає безпідставним довід скаржника про необхідність подання декларантом платіжних документів.

Стосовно доводу суб`єкта владних повноважень про неможливість перевірки відомостей щодо транспортних витрат.

З матеріалів справи убачається, що декларантом до митного органу подавалась довідка ТОВ «СП ЄВРОТРЕЙД» від 06.12.2022 про транспортні витрати.

Згідно із таким документом, автопоїзд держ.№АА 2560 ТР/ НОМЕР_1 , виконує перевезення вантажу за маршрутом: м.Клайпеда (Литва) м.Київ (Україна). З м.Клайпеда (Литва) до пункту перетину кордону Ягодин (Україна), транспортні витрати складають 60000грн., а з кордону Ягодин (Україна) до м.Київ (Україна) 35000грн. Страхування вантажу не здійснювало. Вартість навантажувальних робіт за рахунок відправника.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що подана ТОВ «АКВАФРОСТ» до контролюючого органу довідка ТОВ «СП ЄВРОТРЕЙД» від 06.12.2022 про транспортні витрати містить відомості стосовно транспортних витрат від країни, до якої товар постачався за рахунок нерезидент - комерційного товариства «Adelir» (Таллінн, Естонія), до ТОВ «АКВАФРОСТ» м.Київ (Україна).

Однак, такий документ залишився поза увагою митного органу.

В контексті наведеного, колегія суддів відхиляє довід суб`єкта владних повноважень про те, що транспортні витрати можуть підтверджуватись виключно: рахунком-фактури/актом виконаних робіт (наданих послуг); від виконавця договором (контрактом) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товару; банківськими та платіжними документами, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг згідно із виставленим рахунком-фактурою; калькуляцією транспортних витрат (якщо перевезення товару здійснювалось із використанням власного транспортного засобу), адже такий перелік є орієнтовним.

Під час розгляду даної справи митним органом не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено жодної законодавчої заборони на врахування під час визначення митної вартості товарів довідки перевізника про транспортні витрати.

Відтак, твердження контролюючого органу про те, що транспортні витрати є непідтвердженими не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеними вище висновками апеляційного адміністративного суду.

Відносно того, що вартість товару, зазначена в інвойсі від 30.11.2022 №30112201 (в доларах), не відповідає вартості партії товару, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із наявним у матеріалах справи інвойсом від 30.11.2022 №30112201, вартість партії товару складає 42000 USD, натомість відповідно до митної декларації країни відправлення від 02.12.2022 №22L300044, вартість товару становить 40677,97 EUR.

Означена розбіжність виникла через курсову різницю, адже інвойс від 30.11.2022, а експортна декларація від 02.12.2022.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що відображення ціни товару у митній декларації країни-відправлення в іншій валюті (Евро), ніж та, яка зазначена у рахунку-фактури (долар США) не є розбіжністю у поданих документах щодо числових значень митної вартості, оскільки митна вартість визначається з урахуванням фактурної вартості товару, а не вартості, яка відображена у митній декларації країни-відправлення.

До того ж, ціна товару, яка відображена у митній декларації країни-відправлення у валюті Евро, є конвертованою по відношенню до валюти, яка зазначена в рахунку-фактуру, однак з урахуванням курсу валют станом на дату заповнення такої декларації країни-відправлення, а не станом на дату складення відповідного рахунку-фактури, а тому курсова різниця не може свідчити про розбіжність у поданих документах та заниження декларантом ціни товару.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані декларантом до митного органу документи містять усі відомості, на підставі яких останній мав можливість дійти висновку про підтвердження задекларованої митної вартості товару.

Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, як і не доведено неможливості визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору).

Між тим, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи скаржника стосовно спрацювання системи управління ризиками, оскільки вказане є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Посилаючись на такі обставини контроюючий орган має довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; митну вартість за відповідною вантажною митною декларацією не було відкориговано; рішення про коригування (якщо воно приймалося) не оскаржено до суду та скасовано судом.

Тоді як, матеріали справи таких доказів не містять.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо протиправності та наявності законодавчо передбачених підстав для скасування спірного рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 від 07.12.2022.

Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі №420/405/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100340/2022/000042/1 від 07.12.2022 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян