Справа № 140/16681/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/16681/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі Міноборони, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 178 від 18.11.2021 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини та зобов`язання повторно розглянути документи, подані позивачем для призначення одноразової грошової допомоги та вирішити питання про призначення у виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, з 27.07.2021 відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку № 975.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 18.09.2015 № 155 звільнений з військової служби в запас.

Вказав, що 15.01.2015 під час виконання бойового завдання в ході проведення антитерористичної операції на сході України отримав травму та поранення, внаслідок чого йому 02.10.2015 встановлено 10% втрати професійної працездатності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та виплачено одноразову грошову допомогу.

Зазначив, що 27.07.2021 при повторному огляді медико-соціальною експертною комісією його було визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення та встановлено втрату професійної працездатності 50 % пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААВ № 501295 від 29.09.2021).

На звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною втрати професійної працездатності 10 % на III групу інвалідності з встановленням втрати професійної працездатності 50 %, протоколом Міноборони № 178 від 18.11.2021 отримав відмову, оскільки пройшов термін 2 роки між зміною первинної втрати працездатності, яка визначалась у відсотках та втратою працездатності у вигляді III групи інвалідності.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини протиправними, відтак звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнала та у їх задоволенні позову просила відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначила, що з дня первинного встановлення ОСОБА_1 втрати працездатності 10% (02.10.2015) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності (27.07.2021) минуло 5 років 09 місяців 25 днів, тобто більше двох років.

Вказала, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011 - ХІІІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, шо відбулися, не здійснюється».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.03.2022 провадження в адміністративній справі зупинено до моменту припинення на території України воєнного стану.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 клопотання позивача про поновлення провадження у справі задоволено: поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Відповідно до Довідки № 836/274 від 19.01.2021, виданої ТВО командира в/ч НОМЕР_3 солдат запасу ОСОБА_1 у періоди з 11.11.2014 по 19.01.2015, з 01.04.2015 по 06.04.2015. з 20.08.2015 по 21.08.2015, з 25.08.2015 по 31.08.2015, з 02.09.2015 по 18.09.2015 безпосередньо брав участь у антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях.

15.01.2015 під час виконання бойового завдання в ході проведення антитерористичної операції на сході України отримав травму та поранення.

Згідно довідки № 683 від 15.05.2015, виданої ВЛК Західного регіону, після медичного огляду 15.05.2015 з приводу зміцнілих шкірних рубців вогнепальних, уламкових поранень лівої щоки, правої кисті констатовано травму, так, пов`язану із виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.09.2015 № 155, солдата за призовом ОСОБА_1 , навідника 2 відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти, звільнено з військової служби у запас, виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.10.2015 ОСОБА_1 встановлено 10% втрати професійної працездатності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 014080 від 02.10.2015, внаслідок чого виплачено грошову допомогу в розмірі 9 646,00 грн.

27.07.2021 при повторному огляді медико-соціальною експертною комісією позивача було визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення та встановлено втрату професійної працездатності 50 % пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААВ № 501295 від 29.09.2021.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 22.10.2021, ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності.

08.10.2021 позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

18.11.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі-Комісія) розглянувши документи позивача прийшла до висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, що відображено у протоколі №178, оскільки між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Вважаючи такі дії відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Відповідно до пункту 2 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Абзацом 2 пункту 4статті 16-3 Закону №2011-ХІІ встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом 2 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, при цьому пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 року № 335 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", пункт 8 Порядку № 975 доповнено абзацом такого змісту: "У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється".

Таким чином, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу за наслідками первинного огляду від 02.10.2015 встановлено 10% втрати професійної працездатності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та виплачена грошова допомога.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку часткової втрати працездатності, передбаченого статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Після спливу дворічного терміну, встановленого вищевказаним Законом, а саме: з 27.07.2021 за наслідками повторного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення (контузії), захворювання, та встановлено втрату професійної працездатності 50 % пов`язаного із захистом Батьківщини.

Отже, позивачу змінено ступінь втрати працездатності понад дворічний термін після встановлення первинного ступеня втрати працездатності.

Позивачем на комісію та до суду не подано документ, що свідчить про інші причини та обставини поранення (травми/каліцтва) при встановленні 27.07.2021 ІІІ групи інвалідності, ніж ті, що були встановлені 02.10.2015 за наслідками первинного медичного огляду, відтак доказів, що при повторному огляді встановлені інші травми та захворювання не надано.

Враховуючи те, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, при цьому право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також те, що позивачу змінено причини встановлення інвалідності (втрату працездатності) понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності, суд дійшов з висновку щодо правомірності рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні такої допомоги.

Аналогічна позиція викладена у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі № 240/5820/18, Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 № 320/5298/18.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами, відтак у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ф. Костюкевич