Справа № 280/2784/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 травня 2024 року (10 год.55 хв.)Справа № 280/2784/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Власов В.В.,

представників сторін:

позивача- Зубцов О.О.,

відповідача Шевченко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Запорізької обласної прокуратури (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі №640/25189/19;

стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 640/25189/19 за період з 13.10.2020 по 19.02.2024 у розмірі 1 578 618, 66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням від 12.10.2020 по справі №640/25189/19 Окружного адміністративного суду міста Києва, адміністративний позов задоволено частково та поновлено ОСОБА_2 на відповідній посаді Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора з 24.12.2019. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021, Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року - змінено, та поновлено ОСОБА_2 на відповідній посаді в Генеральній прокуратурі України з 26.12.2019. На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 640/25189/19, наказом Генерального прокурора від 20.02.2024 № 202ц позивача поновлено на посаді в Генеральній прокуратурі України з 25.12.2019. Вважаючи свої права порушеними внаслідок затримки відповідачем виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 640/25189/19 в частині негайного поновлення на займаній посаді, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, зазначив, про те, що Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 рішення суду першої інстанції по справі № 640/25189/19 було змінено в частині поновлення ОСОБА_1 в Генеральній прокуратурі України, а ні в Офісі Генерального прокурора. В подальшому, Офісом Генерального прокурора було направлено листи ОСОБА_1 щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 та поновлення його на посаді, проте позивач на вказані листи не реагував та не виявляв бажання виконати рішення суду в частині поновлення. Разом з тим, зазначає, що позивач з серпня 2020 року по вересень 2021 року працював в головному управлінні ДФС у м. Києві, а з вересня 2021 року прийнятий на службу до Державного бюро розслідувань, що підтверджується копією трудової книжки. Також позивач із заявою про добровільне виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді із долученими копіями судових рішень не звертався. Також зазначає про необхідності відрахування різниці у заробітку позивача за час роботи в інших органах від заявленого у позові середнього заробітку за час затримки поновлення його на посаді. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 19.04.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 07.05.2024 року.

Ухвалою суду 07.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.05.2024.

20.05.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення учасників справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Наказом Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2085ц, на підставі рішення від 19.12.2019 Четвертої кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, позивача звільнено із займаної посади начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 24.12.2019.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся із позовною заявою до Окружного адміністративного суду міста Києва, рішенням якого від 12.10.2020 по справі № 640/25189/19 адміністративний позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 4 від 19.12.2019 № 11 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_3 атестації;

-визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2085ц про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24.12.2019;

-поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора з 24.12.2019;

-стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.12.2019 по 12.10.2020 в сумі 367 548 грн;

-допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України або в рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора з 24.12.2019.

Позивачем 16.11.2020 до Офісу Генерального прокурора була подана заява про виконання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 640/25189/19. За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 листом від 09.12.2020 № 07/1/1-115463вих-20 повідомлено, що питання його поновлення перебуває на розгляді у керівництва. У той же час проінформовано, що на вказане рішення суду Офісом Генерального прокурора подано апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021, апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року - змінено, викладено пункти 4, 5 резолютивної частини в наступній редакції:

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР Департаменту організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних ДБР, наглядом за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 26.12.2019.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2019 по 12.10.2020 в сумі 363 872,52 грн без урахування обов`язкових відрахувань.

В іншій часині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року - залишено без змін.

У подальшому, Офісом Генерального прокурора було направлено листи ОСОБА_1 щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 та поновлення його на посаді ( від 02.09.2022 № 07/1/1 - 685 вих-22, від 25.01.2023 № 07/1/1 - 173 вих-23, від 27.07.2023 № 07/1/1 - 1117 вих-23). Проте, як стверджує відповідач, позивач на вказані листи не реагував та не виявляв бажання виконати рішення суду в частині поновлення.

Постановою Верховного Суду від 01.02.2024 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 змінено в частині мотивів, зазначивши, юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», є не закінчення процесу ліквідації чи реорганізації або завершення процедури скорочення чисельності прокурорів, а виключно наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором. У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 (у нескасованій частині) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 залишено без змін.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 640/25189/19, наказом Генерального прокурора від 20.02.2024 № 202ц:

-наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2085ц про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України скасовано;

-поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 25.12.2019.

Із вказаним наказом позивач ознайомився 21.02.2024.

В цей же день позивачем подано заяву про звільнення за власним бажанням та наказом Генерального прокурора від 21.02.2024 № 206ц ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 7 частини першої статті 51 Закону України «Про Прокуратуру» (копії додаються).

Вважаючи свої права порушеними внаслідок затримки відповідачем виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі №640/25189/19 в частині негайного поновлення позивача на займаній посаді, позивач звернуся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку подання заяви про яка б свідчила про бажання позивача бути поновленим на роботі, як на тому помилково акцентує увагу апелянт.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

У п. 34 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Поновлення на роботі має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що виходячи зі змісту ст. 21 і 24 КЗпП України, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але і фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.

Також незастосування ст. 236 КЗпП у подібних випадках здатне потурати невиконанню судових рішень.

Подібне правозастосування сприяє негативній практиці, за якої роботодавець зволікатиме з виконанням рішення про поновлення особи на роботі допоки апеляційний суд не перегляне справу.

Інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника. Цей інститут не заперечує можливості скасування в апеляційному або касаційному порядку рішення, допущеного до негайного виконання, проте на стадії апеляційного й касаційного оскарження віддає перевагу інтересам працівника.

Зрештою ст. 236 КЗпП не містить у собі застереження про те, що скасування рішення про поновлення на роботі звільняє роботодавця від обов`язку оплатити працівнику вимушений прогул при затримці його виконання.

У випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування, або зміни цього рішення в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2023 року у справі 420/10861/21.

Отже, чинним законодавством передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно. При цьому, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

У свою чергу, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст. 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №640/19103/19 та у подальшому підтримано у постановах Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №460/4900/21, від 15.06.2023 у справі №640/9125/21, від 19.10.2023 у справі № 380/8582/22, що врахований судом на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України.

Це спростовує доводи відповідач, що позивач повинен вчиняти дії щодо поновлення на посаді, відповідно і не реагування позивач на надіслані відповідачем листи не може бути підставою для несвоєчасного поновлення його на посаді. З урахуванням викладеного, доводи відповідача з цього приводу, судом не беруться до уваги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 зазначила, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Так як негайного поновлення позивача на роботі не відбулось, тому відповідач має обов`язок виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Посилання відповідача на те, що позивач був працевлаштований, отримував заробітну плату, через що стягнення середнього заробітку за цей період буде суперечити вимогам ст.236 КЗпП України, оскільки позивач увесь спірний період був забезпечений роботою, суд вважає помилковим.

З огляду на викладені приписи законодавчих норм, суд звертає увагу на те, що ними не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру за певних обставин середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Висновки аналогічного змісту наведені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20.06.2018 у справі № 826/808/16 та від 24.09.2019 у справі №826/16191/17.

Сторонами не заперечувався факт працевлаштування позивача з серпня 2020 року по вересень 2021 року в головному управлінні ДФС у м. Києві, а з вересня 2021 року позивач був прийнятий на службу до Державного бюро розслідувань, що підтверджується копією трудової книжки, суд зазначає, що судове рішення про поновлення на посаді підлягає негайному виконанню та жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин, за виключенням непереборних. Чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненого працівника на підставі судового рішення у разі, якщо він перебуває на іншій службі або провадить адвокатську діяльність, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладених у постановах від 27.01.2022 у справі № 580/5185/20 та від 10.11.2022 у справі № 420/13/21.

Суд не приймає посилання відповідача на Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 360/4404/21, який зробив висновок щодо стягнення на користь позивача саме різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду у випадку працевлаштованості позивача. Однак у даному рішенні мова йшла про те, що позивачка отримувала заробітну плату у спірний період, перебуваючи на посаді головного спеціаліста в Луганській обласній прокуратурі, а поновлено позивачку на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області, тобто заробітну плату отримувала у тому самому органі.

Враховуючи викладене судом встановлено факт несвоєчасного виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, від 12.10.2020 по справі № 640/25189/19 в частині негайного поновлення позивача на посаді.

При розгляді Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 640/25189/19 за позовом позивача до Офісу Генерального прокурора про скасування рішення кадрової комісії та наказу про звільнення, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021, представником Офісу Генерального прокурора надано довідку від 21.08.2020 № 21-1039зп, відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача складає 1837, 74 грн, даний факт сторонами не заперечувався.

Кількість робочих днів протягом затримки виконання рішення суду від 12.10.2020 у справі № 640/25189/19 розраховується з 13.10.2020 (наступний день після проголошення судового рішення) та закінчується днем, що передував виконанню рішення - 19.02.2024. Загальна кількість робочих днів у зазначений період становить 855, а ні як зазначає позивач 859.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки виконання відповідачем рішення суду становить: 1837, 74 грн * 855 робочих днів = 1 571 267,70 грн.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 у справі №640/25189/19, суд вважає її не обгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, так як позивач на момент звернення до суду був поновлений на посаді, що підтверджується наказом Генерального прокурора від 20.02.2024 № 202ц.

Відповідно до частини 1 статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ) задовольнити частково.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2020 по справі № 640/25189/19 за період з 13.10.2020 по 19.02.2024 у розмірі 1 571 267,70 грн (один мільйон п`ятсот сімдесят одна тисяча двісті шістдесят сім гривень 70 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.05.2024.

Суддя О.В. Конишева