Справа № 520/35993/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. Справа № 520/35993/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В.) по справі № 520/35993/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ»

до Кропивницької митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (далі позивач, ТОВ АРТІ) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA90100/2023/000195/2 від 21.11.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2023/000352 від 21.11.2023;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Кропивницької митниці Державної митної служби на користь ТОВ " АРТІ" витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 10 000,00 грн. та судовий збір - 5 368,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що декларантом разом з митною декларацією на виконання вимог ч. 2 ст. 53 МК України надано вичерпний перелік документів, які підтверджують правильність визначення митної вартості товару (листів з вулканізованої непористої гуми та листів ущільнювального матеріалу з пресованого азбестового волокна).

Пояснив, що витребувані митним органом у запиті документи надавалися митному органу разом з митною декларацією, а надати додаткові документи не має можливості.

Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ТОВ АРТІ не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не надано належної оцінки доказам у справі, вказує на хибність висновків суду першої інстанції про наявність у митного органу підстав для обрання відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару.

Зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів, а також надані відповідачем докази не підтверджують існування суперечностей у документах, поданих Позивачем на підтвердження митної вартості товарів.

Стверджував, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач не здійснив порівняння товарів за поданою позивачем митною декларацією та деклараціями, використаними відповідачем у якості джерела коригування.

Крім того, відповідач у картці відмови зазначив, що підставою відмови в митному оформлені товарів є неподання позивачем додаткових документів та відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Отже, підстави, на які посилається відповідач, суперечать одна одній.

З урахуванням наведеного, вважає, що митним органом не правомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови.

Також позивач надав пояснення стосовно розподілу судових витрат у справі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ АРТІ подано для митного оформлення митну декларацію № 23UА81U0 від 20.11.2023 з метою ввезення в Україну листів з вулканізованої непористої гуми та листів ущільнювального матеріалу з пресованого азбестового волокна.

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митного органу надано:

- Пакувальний лист № 190623 від 15.08.2023.

- Проформа-інвойс № RI01U092304 від 16.06.2023.

- Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 190623 від 15.08.2023 разом з перекладом на українську мову.

- Коносамент (Bill of lading) № UTRUST23082005 від 02.09.2023.

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6497 від 15.11.2023.

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 23С2102М0886/00053 від 05.09.2023.

- Банківські документи про оплату товару (МUR) № 0817 від 17.08.2023, (МUR) № 0818 від 18.08.2023.

- Рахунки-фактури за транспортні послуги № 129, № 4417 від 15.11.2023.

- Банківський платіжний документ про оплату транспортних послуг № 15934 від 16.11.2023.

- Довідка про транспортні та складські витрати № 1511-4 від 15.11.2023.

- Прейскурант (прайс-лист) № б/н від 01.06.2023 разом з перекладом на українську мову.

- Розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 15.08.2023 разом з перекладом на українську мову.

- Договір (контракт) купівлі-продажу № АRDAL -2019 від 12.12.2019.

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) дод. угода № 1 від 30.06.2020., дод. угода № 2 від 20.11.2020.; дод. угода № 3 від 20.12.2021; дод. угода № 4 від 03.03.2022; дод. угода № 5 від 04.08.2022; дод. угода № 6 від 29.07.2022; дод. угода № 7 від 26.12.2022; дод. угода № 8 від 12.05.2023;

- специфікація № 9 від 15.08.2023.

- Заявка-договір на перевезення вантажів № 1311 від 13.11.2023 між ТОВ АРТІ та ФОП ОСОБА_1

- Договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експертно імпортних та транзитних вантажів №204018-118 від 04.01.2018 між ТОВ Хіллдом Логістик та ТОВ АРТІ.

- Митна декларація країни відправлення №00222556 від 30.08.2023.

Під час заповнення графи 44 МД № 23UА81110 від 20.11.2023 Позивач допустився технічної помилки та зазначив, що подає специфікацію № 10 від 15.08.2023, однак фактично митному органу було направлено саме специфікацію № 9 від 15.08.2023, яка стосується імпортованого товару.

Після аналізу МД та наданих до неї документів, відповідачем розпочато процедуру консультацій із позивачем шляхом формування електронного повідомлення за наступним ідентифікатором: № d0c3fee9-28ff-4799-bd58-bb46c4915dc2 від 20.11.2023.

Відповідно до вказаного повідомлення відповідач зазначив, що Автоматизована система управління ризиками виявила такі факти:

- згідно з порівнянням рівня заявленої митної вартості товару № 2 листи з гуми виробника DALIAN SHANGDU WJH CO.,LTD з рівнем митної вартості товарів з максимально наближеними характеристиками товарів, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівні митних вартостей всіх вищезгаданих товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі імпорт за час наближений до дати експорту в Україну оцінюваного товару та при проведенні порівняння заявленого рівня митної вартості було виявлено митне оформлення ідентичного товару ТОВ АРТІ за вищими рівнями митної вартості;

- подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідачем запропоновано позивачу надати документи за переліком, визначеним ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Позивач у відповідь направив відповідачу лист № 1/20/11/2023 від 20.11.2023 в якому наголосив, що всі наявні в декларанта документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, були подані разом з МД та зазначив, що надати додаткові документи на даний момент та протягом наступних 10 днів не має можливості.

Наступного дня відповідач надіслав повідомлення № 69е0а678-95аc- 490d-bfс5-0773b81сЗеЗc від 21.11.2023, в якому повідомив про здійснення коригування митної вартості товарів за 6 (резервним) методом на рівні 1,31 дол. США/кг.

Для коригування використовувалася інформація з МД: № UА500500/2023/32120 від 13.09.2023, за якою здійснено митне оформлення товару листи з вулканізованої непористої гуми, виробник товару DALIAN SHANGDU WJH CO.,LTD, МВМВ 6, умови поставки FОВ Tianjin, вага нетто 10511 кг, країна походження та відправлення Китай; № UА901020/2023/10587 від 26.12.2022, за якою здійснено митне оформлення ТОВ Арті товару листи з вулканізованої непористої гуми, виробник товару DALIAN SHANGDU WJH CO.,LTD, МВМВ 6, умови поставки FОВ Xingang, Tianjin, вага нетто 9371 кг, країна походження та відправлення - Китай.

За результатами проведеного контролю визначення митної вартості відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА90100/2023/000195/2 від 21.11.2023.

Згідно з цим рішенням відповідач здійснив митну оцінку товару за 6 (резервним) методом визначення митної вартості. Коригуванню підлягав товар № 2. Джерелом даних для корегування слугували МД, зазначені у повідомлені № 69е0а678-95аc- 490d-bfс5-0773b81сЗеЗc від 21.11.2023.

Після рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем надіслано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА90100/2023/000195/2 від 21.11.2023.

Відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА901020/2023/0003 52 від 21.11.2023.

З урахуванням корегувань, визначених в рішенні № UА90100/2023/000195/2 від 21.11.2023, Позивач подав скореговану митну декларацію № 23UА97U0 від 21.11.2023, за якої товар було випущено до вільного обігу на території України.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, отже митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 р. № 4495-VI. (далі по тексту МК України).

Положеннями ст. 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень ч. 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч. 2 ст. 54 МК України).

За положеннями ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Водночас у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу зазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (Договір АRDAL-2019 від 12.12.2019) у розмірі 842 982,85 грн. (18 742,84 дол. США).

Позивачем до митного оформлення подані: пакувальний лист № 190623 від 15.08.2023; проформа-інвойс № RI01U092304 від 16.06.2023; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 190623 від 15.08.2023 разом з перекладом на українську мову; коносамент (Bill of lading) № UTRUST23082005 від 02.09.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6497 від 15.11.2023; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 23С2102М0886/00053 від 05.09.2023; банківські документи про оплату товару (МUR) № 0817 від 17.08.2023, (МUR) № 0818 від 18.08.2023; рахунки-фактури за транспортні послуги № 129, № 4417 від 15.11.2023; банківський платіжний документ про оплату транспортних послуг № 15934 від 16.11.2023; довідка про транспортні та складські витрати № 1511-4 від 15.11.2023; прейскурант (прайс-лист) № б/н від 01.06.2023 разом з перекладом на українську мову; розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 15.08.2023 разом з перекладом на українську мову; договір (контракт) купівлі-продажу № АRDAL -2019 від 12.12.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) дод. угода № 1 від 30.06.2020., дод. угода № 2 від 20.11.2020.; дод. угода № 3 від 20.12.2021; дод. угода № 4 від 03.03.2022; дод. угода № 5 від 04.08.2022; дод. угода № 6 від 29.07.2022; дод. угода № 7 від 26.12.2022; дод. угода № 8 від 12.05.2023; специфікація № 9 від 15.08.2023; аявка-договір на перевезення вантажів № 1311 від 13.11.2023 між ТОВ АРТІ та ФОП ОСОБА_1 ; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експертно імпортних та транзитних вантажів №204018-118 від 04.01.2018 між ТОВ Хіллдом Логістик та ТОВ АРТІ; митна декларація країни відправлення №00222556 від 30.08.2023.

Відповідачем за результатами розгляду митних декларацій та документів прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UА90100/2023/000195/2 від 21.11.2023.

У графі 33 рішення № UА90100/2023/000195/2 в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

1) згідно п. 2 ч. 2 ст. 55 МКУ, у відповідності до заходів передбачених Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби від 01.07.2021 № 476, проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару №2 листи з гуми виробника DALIAN SHANGDU WJH CO., LTD з рівнем митної вартості товарів з максимально наближеними характеристиками товарів, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівні митних вартостей всіх вищезгаданих товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі імпорт за час наближений до дати експорту в Україну оцінюваного товару. В тому числі, при проведенні порівняння заявленого рівня митної вартості було виявлено митне оформлення ідентичного товару ТОВ Арті за вищими рівнями митної вартості. 3 урахуванням зазначеного, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

2) для підтвердження заявленої митної вартості товару №2 у відповідності до III Митна вартість товарів та методи її визначення, ч. З ст. 53 Документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості МКУ, декларанту було повідомлено про необхідність подання протягом 10 календарних днів (за наявності) додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився з доводами митного органу, що з урахуванням позиції декларанта щодо відмови у наданні додаткових документів, посадовою особою митниці правомірно здійснено процедуру обрання методу визначення митної вартості товару.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем до митного оформлення надавалися банківські документи про оплату товару (МUR) № 0817 від 17.08.2023, (МUR) № 0818 від 18.08.2023; рахунки-фактури за транспортні послуги № 129, № 4417 від 15.11.2023; банківський платіжний документ про оплату транспортних послуг.

В рішенні митного органу не зазначено підстав не врахування вказаних документів , а також наявності в них недоліків.

Не надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями не свідчить про невірно обраний позивачем метод розмитнення, оскільки відповідачем не доведено як ці показники впливають та митну вартість товару.

Крім того, не надання додаткових документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність обрання митним органом резервного методу визначення митної вартості товару не надав жодної оцінки документам, поданим ТОВ Арті до митного оформлення, не вказав, як обставини, визначені митним органом, зокрема, щодо не надання певних документів, вплинули на ціну товарів та заниження їх митної вартості товарів.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до статей 8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Необхідно враховувати, що згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що суб`єктом владних повноважень доведено, що подані до митного оформлення документи не підтверджували числових значень складових митної вартості товарів.

Колегія суддів зокрема наголошує, що з рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № УА90100/2023/000195/2 від 21.11.2023 не вбачається, які саме документи не підтверджували числових значень складових митної вартості товарів.

До того ж, колегією суддів досліджено контракт купівлі-продажу № АRDAL -2019 від 12.12.2019, за умовами якого поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах FOB -Ксінганг, Тяньцзінь, Китай або FOB - інший порт Китай з додаванням транспортних витрат за домовленістю сторін договору (п.4.1 контракту)

Покупець здійснює передоплату в розмірі 20% від суми Проформи Інвойсу, виставленої Продавцем, протягом 7 робочих днів від дати його складання. Балансовий платіж здійснюється Покупцем після відвантаження Продавцем готової партії Товару згідно з сумою Комерційного Інвойсу, виставленого Продавцем, за вирахуванням суми попередньої оплати, здійсненої в розмірі 10% від суми Проформи Інвойсу, виставленого Продавцем. Проформі Інвойсу, протягом 15 банківських днів з дати Коносамента, отриманого шляхом факсимільного зв`язку або електронного зв`язку. ( п. 6.3)

Згідно Правил Інкотермс термін FOB (франко-борт) зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Отже позивач зобов`язаний був включити до митної вартості товарів лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місяця ввезення на митну територію України , а саме до м/п Чоп , Закарпатської митниці, що підтверджується відмітками у автотранспортній накладній № 6497 від 15.11.2023.

Позивачем в митній декларації зазначено, що митна вартість імпортованих товарів складає 842 982, 85 грн.(графа 12), вартість товару становить 18 742, 84 доллара США (графа 22). Позивачем включено вартість перевезення товару до державного кордону України в розмірі 165 627, 86 грн.

До митного органу позивачем було надано, та матеріалах справи міститься Проформа-інвойс № RI01U092304 від 16.06.2023 оплата якої підтверджена позивачем банківський документ про оплату товару (МUR) № 0817 від 17.08.2023 та банківський /документ про оплату товару (МUR) № 0818 від 18.08.2023.

До того ж, позивачем було надано до митного органу рахунок-фактуру за транспортні послуги № 129 від 15.11.2023 та рахунок-фактуру за транспортні послуги № 4417 від 15.11.2023 оплата яких підтверджується банківським платіжним документом про оплату транспортних послуг № 15934 від 16.11.2023.

Також позивачем було надано до митного оформлення довідка про транспортні та складські витрати № 1511-4 від 15.11.2023, прейскурант (прайс-лист) № б/н від 01.06.2023 разом з перекладом на українську мову, розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 15.08.2023 разом з перекладом на українську мову які також свідчать про складові розміру загальних витрат.

Отже позивачем надано усі документи які документально підтверджують числові значення митної вартості товару, а тому посилання відповідача на відсутність документального підтвердження числового значення складових митної вартості товарів є безпідставними.

Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими підтверджувався б розмір витрат (не вказано, що такими доказами можуть бути виключно фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надані позивачем документи про транспортні витрати та документи про оплату товару є допустимими доказами на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14.

Отже судом першої інстанції не здійснено належну оцінку поданих сторонами у справі доказів, не спростовано доводи позивача.

Щодо посилання митного органу на наявність фактів митних оформлень за ідентичними та подібними товарами колегія суддів зазначає, що наявність в базі даних ЄАІС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Аналогічних Висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 у справі № 814/2659/16, у постанові від 21.08.2018 у справі № 804/7845/17, у постанові від 07.12.2018 у справі №809/4367/15, від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16 які колегія суддів, враховуючи вимоги ч.5 ст. 242 КАС України, застосовує до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, дійшла висновку, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номери та дати митних декларацій, які були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначив митна вартість якого товару (назва, характеристики) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості.

В свою чергу, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, спірні рішення Кропивницької митниці про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок, підлягають скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті відповідачем на підставі рішень про коригування митної вартості.

Натомість, суд першої інстанції не надав оцінку наданим позивачем доказам, не повно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Щодо розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ АРТІ понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 5368 грн та апеляційної скарги 8052,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Враховуючи, що апеляційна скарга судом задоволена, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 13 420 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України.

Щодо витрат на правову допомогу, понесених в суді першої інстанції.

ТОВ АРТІ просило відшкодувати понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Тобто, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20), від 06 квітня 2022 року (справа № 500/1410/21), від 18 травня 2022 року (справа № 640/4035/20), від 28 липня 2022 року (справа № 640/18791/20).

Судом встановлено, що представництво інтересів ТОВ АРТІ під час розгляду даної справи в суді першої інстанції здійснювалось АО Роланд згідно договору про надання правової допомоги від 22.03.2021 р.

Згідно п. 3.1 Договору винагорода ( гонорар ) Адвокатського об`єднання згідно з цим договором розраховується відповідно до погодинних ставок і вказується в акті здачі-приймання наданих послуг.

Додатковою угодою № 23 від 04.12.2024 до Договору сторони погодили, що Адвокатське об`єднання надає правову допомогу і здійснює захист інтересів Клієнта у Харківському окружному адміністративному суді щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 90100/2023/000195/2 від 21.11.2023 року та к4артки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2023/000352 від 21.11.2023, винесених Кропивницькою митницею Державної митної служби України .

Розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги за Договором складає фіксовану суму 10 000, грн.

Для здійснення представництва інтересів позивача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції між ТОВ АРТІ та АО Роланд було укладено Додаткову угоду № 32 від 01.02.2024 до Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021. Пунктом 3 Додаткової угоди визначено обсяг послуг, що надаються. 5.5.

Сторони у пункті 5 Додаткової угоди №32 визначили суму винагороди (гонорару) в розмірі 8 000 грн.

Цю винагороду Позивач сплатив Адвокатському об`єднанню за платіжною інструкцією № 16729 від 05.02.2024 на підставі рахунку на оплату № 13 від 02.02.2024.

Колегія суддів зазначає, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката обґрунтований належним чином та відповідає вимогам співмірності, закріпленим у ч. 5 ст. 134 КАС України, оскільки предметом адміністративної справи є спір, що стосується скасування рішень митного органу. Складність таких категорій справ пояснюється специфікою їх супроводу, яка передбачає наявність в адвоката глибокої професійної спеціалізації в галузі митного права; про складність справи свідчить також обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суму заявлених позовних вимог, значення справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн підтверджена належними і допустимими доказами.

Крім того, як вже зазначалось, наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні цього питання колегією суддів ураховується, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції не скористався своїми правами, передбаченими статтею 134 КАС України, не подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не навів відповідних спростувань, таки дій відповідачем не вчиненого і під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені у ч. 5 ст. 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум.

Враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції в розмірі 18 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 по справі № 520/35993/23 - скасувати

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA90100/2023/000195/2 від 21.11.2023 та картку відмови № UA901020/2023/000352 від 21.11.2023 прийняті Кропивницькою митницею Державної митної служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби (, вул. Лавандова, буд. 27Б,м. Кропивницький, 25030) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (вул. Пушкінська, буд. 61, літ. Д-1,м. Харків,61024, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 13 420 грн (тринадцять тисяч чотириста двадцять гривень) та на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн (вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок)..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова