Справа № 140/34437/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/34437/23 пров. № А/857/7691/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в справі №140/34437/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення 27.02.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Національної гвардії України, оформлене протоколом №584/975 від 18.08.2023 щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та осіб з інвалідністю, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014, викладене у п. 1 зазначеного протоколу;

2) зобов`язати Головне управління Національної гвардії України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16, 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захід військовослужбовців та членів їх сімей" за настання ІІ групи інвалідності, в розмірі 300-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та осіб з інвалідністю, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014, оформлене протоколом №584/975 від 18.08.2023, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України призначити та виплачувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до статей 16, 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року встановлення інвалідності ІІ групи.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з дня первинного встановлення позивачу третьої групи інвалідності загального захворювання до дня встановлення позивачу другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням військової служби минуло більше ніж два роки, а тому комісією Головного управління НГУ було прийнято рішення виплату одноразової грошової допомоги позивачу не здійснювати.

Твердить скаржник про те, що під час прийняття рішення комісією Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби що сталися після 01 січня 2014 року діяли саме вищезазначені норми Закону, які обмежують строк протягом якого може бути призначена і виплачена одноразова грошова допомога у разі виникнення такої підстави, як встановлення інвалідності (а саме це дворічний строк після первинного встановлення інвалідності), а тому комісія Головного управління НГУ прийняла рішення правомірно в межах своїх повноважень та чинного законодавства.

Апелянт звертає увагу колегії суддів також на те, що військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 Нововолинською міжрайонною МСЕК з 10.03.2020 встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання терміном до 01.04.2021 по діагнозу: цироз печінки змішаного ґенезу (токсичний + HCV асоційований) клінічна стадія «В», портальна гіпертензія ІІ ступеню, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ № 680854 від 11.03.2020 (а.с.16).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.03.2022 №48 (по стройовій частині) відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_1 28.02.2022 мобілізовано та зараховано до в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України на всі види забезпечення та призначено на посаду головного сержанта стрілецького взводу (з охорони об`єкту №4) стрілецької роти (з охорони та оборони об`єктів №3, №4, №5) (а.с.10).

В подальшому, згідно свідоцтва про хворобу №38/с від 02.02.2023 Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» по встановленню причинного зв`язку поранення, травми, контузії та каліцтва, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та встановлено, що «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби» (а.с.11-14).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 28.02.2023 №61 штаб-сержанта ОСОБА_1 , який здав справи за посадою головного сержанта стрілецького взводу (з охорони об`єкту №4) стрілецької роти (з охорони та оборони об`єктів №3, №4, №5) та звільненого відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2023 №19 о/с у відставку (за станом здоров`я) виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 28.02.2023 (а.с.15).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Волинського обласного бюро MCEК Серії 12 ААГ №200843 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності (повторно по зміні категорії) з 01.04.2023 та вказано «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби» строком до 01.05.2025 (а.с.17).

Так, 03.05.2023 (вх. від 04.05.2023 за №С-27) позивач звернувся до т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням з 01.04.2023 ІІ групи інвалідності по захворюванню пов`язаному з проходженням військової служби.

За результатами розгляду заяви, комісія Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та осіб з інвалідністю, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014, прийняла рішення, оформлене протоколом №584/975 від 18.08.2023, яким відмовила ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що з дня первинного встановлення ІІІ групи інвалідності, внаслідок загального захворювання до дня встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням військової служби минуло більше двох років (а.с.22-24).

Листом від 04.10.2023 № 50/41/32-1021 відповідач повідомив позивача, що згідно з п. 8 Постанови КМУ від 25.12.2013 №975 виплата відповідної одноразової допомоги не проводиться, так як строк між встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності (10.03.2020) та ІІ групи інвалідності (01.04.2023) перевищив два роки. Надані документи підлягають поверненню без реалізації (а.с.20).

Не погоджуючись з таким рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи відповідно до статей 16, 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, для працездатних осіб на 1 січня календарного року встановлення інвалідності ІІ групи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Колегія суддів зазначає, як про це правильно зазначив суд першої інстанції, що предмет спору в справі, що розглядається, стосується нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, як особі з інвалідністю ІІ групи, встановленої при огляді з 01.04.2023, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Так, Закон № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на:

військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

За встановлених обставин справи, позивач звернувся до т.в.окомандира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою від 03.05.2023 (вх. від 04.05.2023 за №С-27) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням з 01.04.2023 ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби.

Статтею 16 Закону № 2011-XII регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 16-3 Закону № 2011-XII).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок № 975.

За результатами розгляду заяви позивача від 03.05.2023 (вх. від 04.05.2023 за №С-27), комісія Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та осіб з інвалідністю, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014, прийняла рішення, оформлене протоколом №584/975 від 18.08.2023, яким відмовила ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що з дня первинного встановлення ІІІ групи інвалідності, внаслідок загального захворювання до дня встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням військової служби минуло більше двох років.

Так, абзаци перший та другий пункту 8 Порядку №975 передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Зазначені вище норми Порядку №975 стали підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачу у різний час встановлено інвалідність з відмінних підстав, а саме:

(1) з 10.03.2020 встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання;

(2) з 01.04.2023 встановлено ІІ групу інвалідності (повторно по зміні категорії) по захворюванню, яке пов`язане з проходженням військової служби.

Отже суд першої інстанції правильно звернув увагу, що у цих спірних правовідносинах п. 8 Постанови КМУ №975 не підлягає застосуванню, оскільки, первинна група інвалідності (ІІІ група) позивачу була встановлена, як особі без статусу «військовослужбовець» і по захворюванню: цироз печінки змішаного ґенезу (токсичний + HCV асоційований) клінічна стадія «В», портальна гіпертензія II ступеню, а II група інвалідності встановлена як «військовослужбовцю» і пов`язана із проходженням військової служби та по іншому виду захворювання: дилятаційна кардіоміопатія, вторинна недостатність МК ІІ-ІІІ ст., ЛАГ І-ІІ ст. Коронарографія 17.01.2023 р. - (без значимого ураження КА - 10%, стеноз вічка ПМІІІА та п/в). СН II Б із зниженою фракцією ЛШ (30-36%).

Визначена у пункті 8 Порядку № 975 заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.02.2021 у справі № 240/1623/20 та у постанові від 09.02.2022 у справі № 260/1584/19.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що комісія Головного управління Національної гвардії України вказані обставини не врахувала та прийняла безпідставне та необгрунтоване рішення, оформлене протоколом №584/975 від 18.08.2023, про відмову позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, отже таке підлягає скасуванню, а позовна вимога в цій частині задоволенню.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції вказав, що позивач має право на одноразову грошову допомогу відповідно до статей 16, 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року встановлення інвалідності ІІ групи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи, має військовослужбовець (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин (абзац третій підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Волинського обласного бюро MCEК Серії 12 ААГ №200843 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності (повторно по зміні категорії) з 01.04.2023 та вказано причину інвалідності - захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Таке ж формулювання причинного зв`язку захворювання позивача вказано в постанові ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Волинській області», яка затверджена свідоцтвом про хворобу №38/с, відповідно до якої дилятаційна кардіоміопатія, вторинна недостатність МК ІІ-ІІІ ст., ЛАГ І-ІІ ст. Коронарографія 17.01.2023 р. - (без значимого ураження КА - 10%, стеноз вічка ПМІІІА та п/в). СН II Б із зниженою фракцією ЛШ (30-36%) ОСОБА_1 захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що за приписами абз. 3 п.п. 2 п. 6 Порядку № 975 військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

При цьому, судовим розглядом встановлено, що позивач 03.05.2023 (вх. від 04.05.2023 за №С-27) звернувся до т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням з 01.04.2023 ІІ групи інвалідності по захворюванню пов`язаному саме з проходженням військової служби, а не пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Однак, згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , останній просить призначити спірну грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму.

Враховуючи те, що позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності спричиненої захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби, право на виплату якої підтверджено судом за результатами розгляду цієї справи, а відповідач мотивував свою відмови лише пропуском строку, в межах якого ОСОБА_1 може реалізувати таке право, та не висловлювався щодо розміру такої допомоги, колегія суддів дійшла висновку, що порушене право підлягає поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Національної гвардії України повторно розглянути у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Отже, колегія суддів констатує, що позивачем хибно зазначено розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає призначенню та виплаті, а судом першої інстанції передчасно задоволено таку позовну вимогу.

Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, рішення суду підлягає зміні, із зобов`язанням відповідача повторно розглянути у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, з урахуванням мотивів та висновків, викладених у цій постанові.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та осіб з інвалідністю, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014, оформлене протоколом №584/975 від 18.08.2023, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки останній має право на таку допомогу відповідно до статей 16, 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби з урахуванням абз. 3 п.п. 2 п. 6 Порядку № 975, разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром спірної грошової компенсації, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідно до ст.317 КАС України необхідно змінити.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в позивача права на отримання (призначення та виплату) одноразової грошової допомоги внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби відповідно до статей 16, 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абз. 3 п.п. 2 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром грошової компенсації, тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст.317 КАС України необхідно змінити.

Керуючись ст.150, 151, 154, 242, 243, 246, 250, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в справі №140/34437/23 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України повторно розглянути у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.».

У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в справі №140/34437/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 22 травня 2024 року.