Справа № 200/2391/24
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

23 травня 2024 року Справа №200/2391/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши матеріали заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 200/2391/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій.

Судовим рішенням вирішено питання щодо розподілу судового збору: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968, 96 грн.

У позовній заяві з посиланням на приписи частини сьомої статті 139 КАС України позивачем заявлено, що він планує понести судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішення отримано представником позивача через підсистему «Електронний суд» 14 травня 2024 року о 17:50.

20 травня 2024 року позивачем подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

До заяви додано договір про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року № 14-02/24, додаткову угоду № 1 до договору від 14 лютого 2024 року, якою визначено загальну вартість послуг у сумі 4 000 грн, акт прийому-передачі № 1 до договору від 18 травня 2024 року.

Докази надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по суті.

Надаючи оцінку зазначеним у заяві доводам, суд зазначає наступне.

За загальним правилом питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим КАС України передбачено випадки, коли суд може вирішити питання розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

В аспекті цієї справи застосуванню підлягає частина третя статті 143 КАС України, оскільки пункт 3 частини першої статті 252 КАС України поширюється лише на випадки, коли суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, а не вирішення цього питання відкладено за ініціативою сторони.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частини п`ятої статті 143 КАС України).

Положення частини третьої статті 143 КАС України доповнюють норми частини сьомої статті 139 цього ж Кодексу, відповідно до яких розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

При виборі та застосуванні вказаної норми права суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20, відповідно до якого зазначення узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (у тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Вказане свідчить про те, що відсутня відповідна заява: позивач своєчасно не визначив розмір судових витрат, хоча міг це зробити, оскільки додаткова угода № 1 до договору, якою визначено загальну вартість послуг на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн, датована 14 лютого 2024 року; не зазначив поважних причин, які унеможливили подання відповідних доказів на підтвердження розміру заявлених до відшкодування витрат.

Позивачем не враховано, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання, а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Тим більше, що сам позивач посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 21 січня 20221 року № 280/2635/20, відповідно до якої відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи фактично їх сплачено чи має бути сплачено.

Отже, у межах цієї справи відсутня визначена законом передумова вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

На підставі частини сьомої статті 139 КАС України подана заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтею 139, 143, 248, 294 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має електронного кабінету, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Ю.М. Льговська