Справа № 300/4163/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/4163/23 пров. № А/857/22194/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/4163/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Матуляк Я. П.,

дата ухвалення рішення 25 жовтня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила визнати протиправними дії та рішення від 28 березня 2023 року №90 Головного управління Пенсійного Фонду України у Черкаській області про відмову у призначенні їй пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України "Про прокуратуру"; визнати протиправними дії та рішення від 06 червня 2023 року №90 Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області про відмову у призначенні мені пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України "Про прокуратуру"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення їй пенсії за вислугу років з 12 лютого 2023 року, виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, згідно зі статтею 86 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 червня 2023 року за №90 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру, період роботи з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України Про прокуратуру, починаючи з 28 травня 2023 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині зарахування ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру, періоду роботи з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що згідно з ч.6 ст.86 Закону 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою. Визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга на відповідній посаді. Вказує, що стажем роботи у галузі права є стаж на посаді, кваліфікаційні вимоги до якої передбачають наявність вищої юридичної освіти із присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня не нижче спеціаліста. Звертає увагу на те, що стаж роботи позивачки на посаді юрисконсульта юридичного відділу РДА був до здобуття вищої юридичної освіти, оскільки диплом про здобуття вищої освіти виданий 11 лютого 1998 року. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що період роботи на посаді юрисконсульта та завідуючого юридичним відділом Великоновосілківської районної державної адміністрації (з 12 лютого 1998 по 23 червня 1999) включається до вислуги років, що дає їй право на пенсійне забезпечення, а стаж роботи, який дає їй право на пільгову пенсію як прокурора обчислюється з 12 лютого 1998 року. Крім того вказує, що на даний час у неї наявний дублікат трудової книжки, оскільки її оригінал втрачений через повномасштабне вторгнення на територію України (24.02.2022), тимчасову окупацію м. Маріуполь Донецької області, де на той час розташовувалась Донецька обласна прокуратура. Про втрату трудової книжки свідчить лист Донецької обласної прокуратури №07- 1621ВИХ-23 від 26 грудня 2023 року, копія якого додається до відзиву на апеляційну скаргу. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року працювала на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, з 25 червня 1999 року і дотепер, працює в органах прокуратури (а.с.25-27).

19 березня 2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру.

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 30 березня 2023 року надіслано позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28 березня 2023 року за №90, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років (а.с.45,46).

Згідно з цим рішенням відповідач повідомив заявника, що вислуга років позивача на посадах у органах прокуратури становить 23 роки 8 місяців 5 днів, а загальний страховий стаж 25 років 4 місяці 6 днів. У той же час, при розгляді заяви позивача, відповідачем не зараховано до вислуги років позивача період роботи з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації з підстав неподання сканованої копії оригіналу трудової книжки.

28 травня 2023 року позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру, долучивши при цьому також дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 серпня 1991 року (а.с.48-56).

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 09 червня 2023 року надіслано позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 червня 2023 року за №90, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років (а.с.43,44).

Згідно з цим рішенням відповідач повідомив заявника, що вислуга років позивача на посадах у органах прокуратури становить 23 роки 9 місяців 5 днів, а загальний страховий стаж 25 років 7 місяців 6 днів. При розгляді заяви позивача відповідачем не зараховано до вислуги років позивача період роботи з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації з підстав неподання сканованої копії оригіналу трудової книжки. Також відповідачем-2 не взято до уваги вказаний період роботи позивача згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 серпня 1991 року, оскільки зазначені періоди не завірені печатками та підписами відповідальних осіб.

Вважаючи відмови відповідачів у призначенні пенсії за вислугу років протиправними, позивач звернулася з цим позовом у суд.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 червня 2023 року №90, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років є протиправним та підлягає до скасування, оскільки факт роботи позивача у спірний період на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації підтверджується дублікатом трудової книжки, який виданий юридичною особою за місцем роботи позивача, а також наявною у матеріалах справи довідкою від 12 квітня 2023 року за №07-449вих-23 Донецької обласної прокуратури, а тому враховуючи висновок суду про необхідність зарахування спірних періодів до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру, така вислуга років становитиме більше обов`язкових 25 років, відтак з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого зверталася із заявою позивач) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 28 травня 2023 року, з урахуванням періоду роботи позивача з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача. Разом з тим, суд дійшов висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28 березня 2023 року за №90, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років, оскільки заявником не долучено скан-копії оригіналу трудової книжки для підтвердження такого.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції у частині зарахування ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру, періоду роботи з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в цій частині задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Положеннями ст.86 Закону №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

За змістом ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах і прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років"). До стажу роботи, що дає право на одержання пенсії за вислугою років прокурорам, слідчим органів прокуратури, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ч.6 ст.86 Закону №1697-VII до вислуги років, яка дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Таким чином, норми ч.6 ст.86 Закону №1697-VІІ передбачають зарахування до стажу часу роботи особи на посадах державних службовців за наявністю у особи вищої юридичної освіти.

За змістом ч.8 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку з скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 03 січня 1996 року відповідно до розпорядження голови Великоновосілківської районної державної адміністрації №5-р-к працювала юрисконсультом юридичного відділу, спеціалістом 2 категорії на період відпустки з догляду за дитиною основного працівника.

22 травня 1996 року прийнята на посаду юрисконсульта, спеціаліста 2 категорії.

01 квітня 1996 року їй встановлена кваліфікація спеціаліста 1 категорії та присвоєний черговий, 14 ранг державного службовця.

У лютому 1998 року ОСОБА_1 отримала вищу юридичну освіту, навчаючись на заочному відділенні, що підтверджується дипломом Національної юридичної академії України від 11 лютого 1998 року.

01 квітня 1999 року позивача призначено завідуючою юридичним відділом Великоновосілківської районної державної адміністрації та присвоєний черговий, 13 ранг державного службовця. Завідуючою юридичним відділом вона працювала до 23 червня 1999 року.

З 25 червня 1999 року по цей час працює в органах прокуратури Донецької області.

Колегія суддів зазначає, що спірним у межах доводів апеляційної скарги є зарахування ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру періоду роботи з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації.

Як зазначено вище, у період з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року ОСОБА_1 працювала на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, що підтверджується копією дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 серпня 1991 року.

При цьому, зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 червня 2023 року №90 вбачається, що останнє, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, зазначило про те, що позивачем долучено дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 серпня 1991 року, в якому містяться записи про її роботу у період з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, однак зазначені періоди не завірені печатками та підписами відповідальних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110 (надалі Інструкція №58) передбачено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3. Інструкції № 58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4 Інструкції №58).

Згідно з п.5.5, 5.6 Інструкції №58 якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї).

При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

Дублікат трудової книжки також може бути виданий за новим місцем роботи у зв`язку з відсутністю доступу до трудової книжки працівника внаслідок надзвичайної ситуації, передбаченої Кодексом цивільного захисту України, або проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник.

Дублікат видається на підставі заяви працівника та отриманої ним у письмовому вигляді інформації зі штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації про виникнення надзвичайної ситуації або Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник, що надається в довільній формі.

Як стверджує позивач, її трудова книжка серії НОМЕР_2 від 02 серпня 1991 року втрачена через повномасштабне вторгнення держави-агресора на територію України, зокрема й через тимчасову окупацію м. Маріуполь, де на той час розташовувалась Донецька обласна прокуратура.

Разом із тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, пенсійним органом не враховано приписи розділу 5 Інструкції, а саме: пункту 5.5 згідно із яким, якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї). При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

За змістом п.5.2. 5.3 Інструкції дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації; за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що орган пенсійного фонду має усі правові підстави для того, щоб самостійно витребовувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, проведення перевірки, зустрічної перевірки для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Разом з тим, у спірних правовідносинах пенсійним органом не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів у дублікаті трудової книжки.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачу протиправно не зараховано до її страхового стажу спірний період, оскільки він підтверджений дублікатом трудової книжки, який виданий юридичною особою за місцем роботи позивача.

Крім того, факт роботи позивача у період з 03 січня 1996 року по 23 червня 1999 року на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 12 квітня 2023 року за №07-449вих-23 Донецької обласної прокуратури про урахування вказаного періоду роботи до вислуги років прокурора при встановленні відповідної надбавки (а.с.21).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 червня 2023 року №90, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років є протиправним та підлягає до скасування, оскільки факт роботи позивача у спірний період на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу Великоновосілківської районної державної адміністрації, підтверджується дублікатом трудової книжки, який виданий юридичною особою за місцем роботи позивача, а також наявною у матеріалах справи довідкою від 12 квітня 2023 року за №07-449вих-23 Донецької обласної прокуратури, а тому враховуючи те, що вислуга років позивача становитиме більше необхідних 25 років, суд першої інстанції правильно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого зверталася із заявою позивач) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 28 травня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Разом з тим, п.2 ч.7 ст.27 Закону України Про прокуратуру передбачає, що стаж роботи в галузі права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Як вбачається з матеріалів справи і цей факт не заперечується учасниками справи, вищу юридичну освіту, навчаючись на заочному відділенні, вона отримала у лютому 1998 року, що підтверджується дипломом Національної юридичної академії України від 11 лютого 1998 року ЛБ НОМЕР_3 (а.с.38), а тому стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру обчислюється після отримання нею вищої юридичної освіти, а саме: з 12 лютого 1998 року.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції помилково зазначено про зарахування до стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру період роботи з 03 січня 1996 року, оскільки правильним має бути період роботи з дати отримання вищої юридичної освіти, а саме: 12 лютого 1998 року, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/4163/23 в іншій його частині не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно вказав початкову дату зарахування до вислуги років періоду роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про прокуратуру, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду в цій частині підлягає зміні; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/4163/23 змінити, замінивши в абзаці третьому резолютивної частини рішення період роботи з «03.01.1996 по 23.06.1999» на правильний «12.02.1998 по 23.06.1999».

У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/4163/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 21 травня 2024 року.