Справа № 208/1685/24
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1685/24
№ провадження 2-а/208/20/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді - Івченко Т.П.,

при секретарі судового засідання Паталаха І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Старший лейтенант поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

06 березня 2024 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 , з позовною заявою до Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу», в якому просив суд:

постанову старшого лейтенанта поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Мостіпан Юлії Олексіївни, серія ЕНА № 1477549, про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 грн., визнати протиправною та скасувати.

закрити відносно ОСОБА_1 провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

2. Позиція сторони позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 19 лютого 2024 року відносно нього старшим лейтенантом поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕНА № 1477549, про визнання мене винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 грн.

Згідно зазначеної постанови 19.02.2024 року о 17 годині 47 хвилин 30 секунд, керуючи транспортним засобом "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , в місті Кам`янське, проспект Тараса Шевченко 2, здійснив зупинку у правому ряду та не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, а саме СІ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 126 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, Правила дорожнього руху України він не порушував.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, серія ЕНА № 1477549 від 19 лютого 2024 року мав вік 25 років.

Відповідно посвідчення водія ( НОМЕР_2 ) виданого 27 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорій: А, В, С.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , має повну масу 3500 кг.

Таким чином право керування вказаним транспортним засобом має водій з категорією СІ.

Однак, Постановою кабінету міністрів України № 360 від 25 березня 2022 року "Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях" окрім іншого встановлено : "право на керування транспортними засобами категорій С, СІ надається особам, які мають посвідчення водія категорії В і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу".

Оскільки ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорій : А, В, С і має навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, тому йому надано право керування транспортним засобами категорії СІ.

Посилався також на те, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Однак оскаржувана постанова не містить відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис оскільки такий запис не здійснювався, тобто оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 280 КУпАП України, статті 283 КУпАП України.

Отже, належні докази на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, окрім самої оскаржуваної постанови, відсутні.

Вважає, що істотні процесуальні порушення в діях поліцейського при винесенні постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, на думку ОСОБА_1 є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закритя справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу правопорушення.

Також 16.04.2024 року позивачем було надано Відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами відповідача, які буцли ним викладені у Відзиві. Звернув увагу суду на норми п.2.13 Правил дорожнього руху України, якими визначено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано СІ - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії СІ та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

А оскільки він має право на керування транспортними засобами категорій : А, В, С і має навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, тому йому надано право керування транспортним засобами категорії СІ.

Просив позовні вимоги задвольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, на задоволені позовних вимог наполягав в повному обсязі.

3. Позиція сторони відповідача.

Представник Відповідача ГУНП в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, скористався своїм правом та направив на адресу суду Відзив на позов, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.02.2024 серії ЕНА № 1477549, якою зафіксовано порушення Позивача, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, законна та складена з урахуванням норм діючого законодавства.

Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, у тому числі передбачених частиною 2 статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.02.2024 серії ЕНА № 1477549, 19.02.2024 року о 17 годині 47 хвилин 30 секунд, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , в місті Кам`янське, проспект Тараса Шевченко 2, здійснив зупинку у правому ряду та не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, а саме СІ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 126 КУпАП

Відповідно до вимог п. 2.1а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вважає, що у діях Позивача вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 126 КУпАП.

Акцентував увагу, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.02.2024 серії ЕНА № 1477549 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Також, вважає, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.02.2024 року серії ЕНА № 1477549 складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, таким чином розгляд справи відбувся відповідно до норм КУпАП, в тому числі йому забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

06 березня 2024 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 , з позовною заявою до Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови».

06 березня 2024 року Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано в провадження судді Івченко Т.П.

11 березня 2024 року Ухвалою судді відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду с викликом (повідомленням) сторін.

08 квітня 2024 року представником відповідача через канцелярію суду було подано Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та просив розглянути справу без участі їх представника.

08 квітня 2024 року позивачем через канцелярію суду подано Відповідь на віхзив.

18 квітня 2024 року позивачем через канцелярію суду подано заяву в якій він просив розглянути справу без його участі та без застосування технічних засобів, яку долучено до матеріалів справи.

18 квітня 2024 року відбувся розгляд справи по суті без участі сторін.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в шість днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

08 квітня 2024 року на адресу суду від представника Відповідача ГУНП в Дніпропетровській області надійшов Відзив на позовну заяву, разом з додатками, в якому він просить розглянути справу без участі їх представника та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачу роз`яснено право подати до суду Відповідь на Відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 1 дня з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Позивач Відповідь на Відзив наддав 16.04.2024р., просив позов задовільнити.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інші процесуальні питання судом не вирішувались.

5. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 19 лютого 2024 року відносно нього старшим лейтенантом поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕНА № 1477549, про визнання мене винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 грн.

Згідно зазначеної постанови 19.02.2024 року о 17 годині 47 хвилин 30 секунд, керуючи транспортним засобом "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , в місті Кам`янське, проспект Тараса Шевченко 2, здійснив зупинку у правому ряду та не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, а саме СІ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 126 КУпАП.(а.с.9)

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне право порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1477549 від 19.02.2024 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.2 КУпАП.

Відповідно посвідчення водія ( НОМЕР_2 ) виданого 27 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорій: А, В, С.(а.с.7)

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , має повну масу 3500 кг.(а.с.8)

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕНА № 1477549 від 19.02.2024, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду з захистом свого порушеного права.

6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як убачається з оскаржуваної постанови, позивачу ставиться у вину те, що 19.02.2024 року о 17 годині 47 хвилин 30 секунд, керуючи транспортним засобом "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , в місті Кам`янське, проспект Тараса Шевченко 2, здійснив зупинку у правому ряду та не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, а саме С1.

Щодо факту керування транспортним засобом "Renault Master", номерний знак НОМЕР_1 , позивач не заперечував дану обставину.

Проте, щодо порушення ним вимог п. 2.1 "а" Правил дорожнього руху, то позивачем заперечується відсутність у нього права керувати зазначеним у постанові транспортним засобом, оскільки він має посвідчення водія категорії С та вважає, що йому надано і право на керування категорії С1.

З приводу зазначеного твердження судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 126 ч.2 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 2.1. а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.п. 2.13 ПДР України Право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) з 16-річного віку;

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, з 18-річного віку;

автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, з 19-річного віку;

автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) з 21-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій:

A1 -мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

A - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

B1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

B - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

C1- призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

C- призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1- призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D- призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

BE, C1E, CE,D1E, DE- состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

T трамваї та тролейбуси.

Підпунктом 3 пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України № 360 від 25 березня 2022 року "Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях" визначено, що право на керування транспортними засобами категорій C, C1 надається особам, які мають посвідчення водія категорії B і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Відповідно до 18 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції на час скоєння правопорушення), посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний, практичний іспити, категорії ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE - практичний, а на право керування трамваєм або тролейбусом - теоретичний іспити.

А відповідно до п.18-1 вищезазначеного Положення, «у разі одночасного відкриття двох категорій іспит складається за вищою з них.

Вищою вважається категорія:

DE - відносно D1E;

D - відносно D1;

CE - відносно C1E;

C - відносно C1;

A - відносно A1.

Співвідношення категорій транспортних засобів, зазначених у цьому пункті, не застосовується в разі складання іспиту для отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій B1, B, BE».

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що категорії С та С1 є двома різними категоріями водійських прав, які регламентують водіння вантажних автомобілів. Основні відмінності між ними полягають у максимальній масі транспортного засобу та кількості пасажирів, які можуть перевозитися. Категорія С «відкриває» право на керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), однак ця категорія не надає право водити автомобілі від 3500 кг. до 7500кг, на яку потрібно отримувати категорію С1

Дійсно, законодавцем передбачено у разі одночасного відкриття двох категорій, а саме С та С1, іспит складати за вищою категорією, тобто С. Однак в такому випадку обидві категорії будуть зазначені у посвідченні водія.

З наявного в матеріалах справи посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_1 вбачается, що в нього є відкритими категорії А, В, С. Категорії С1 в переліку відкритих категорій немає. (а.с.7).

Отже, суд дійшов висновку, що факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: керування транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, доведено в установленому порядку, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1477549 від 19.02.2024 року за ч.2 ст.126 КУпАП.

Щодо доводів позивача, що оскаржувана постанова не містить відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис оскільки такий запис не здійснювався, тобто оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 280 КУпАП України, статті 283 КУпАП України, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Отже, не зазначення у постанові відомостей, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не є порушенням вимог ст..283 КУпАП, оскільки зазначення таких відомостей здійснюється у випадку здійснення запису та, в свою чергу, не може слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки не спростовує встановленого факту керування транспортним засобом не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, а тому дані доводи позивача судом не прийняті до уваги.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень, в тому числі і визнавати складену постанову протиправною.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то розподіл судових витрат, понесених позивачем, не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Старший лейтенант поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу», залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 3 ст. 243 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області , юридична адреса: 49101, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 20-А;

Третя особа: Старший лейтенант поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Мостіпан Юлія Олексіївна, адреса: 51931, м.Кам`янське пр.-т Аношкіна 7/42.

Суддя Івченко Т. П.