Справа № 420/6985/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/6985/24

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

повний текст судового рішення

складено 01.04.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 19.02.2024 року ВП №73847486 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Головне управління) 22.02.2024 від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ примусового виконання рішень) надійшла постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання вимог виконавчого листа, виданого у справі № 420/15770/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу за період проходження строкової військової служби та роботи помічником прокурора, виконуючого обов`язки прокурора та прокурора відділу по нагляду за розглядом цивільних справ.

Головне управління вважає вказану постанову незаконною та просить її скасувати.

Позивач стверджує, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. У постанові про накладення штрафу державним виконавцем зазначено, що спірний період дійсно зарахований до стажу, що дає право на отримання довічного грошового отримання, однак не зарахований до безпосереднього стажу роботи на посаді судді. При цьому позивачем звернуто увагу на те, що рішення суду від 05.01.2023 не містить зобов`язань щодо зарахування спірного стажу саме до стажу роботи на посаді судді, відтак претензії державного виконавця щодо неналежного виконання вимог виконавчого листа є безпідставними.

Отже, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених зобов`язань, позивач вважає, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову від 19.02.2024 ВП № 73847486 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

На вказане рішення суду Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року позивач подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 року у справі № 420/15770/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку стажу роботи на посаді судді;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 18.02.2022 року зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди строкової служби в лавах Радянської армії 03.05.1976 року по 10.05.1979 року 3 роки 0 місяців 8 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова (половина терміну) 01.09.1980 року по 01.07.1985 року 2 роки 5 місяців 1 день; а також період роботи в Прокуратурі Одеської області помічником прокурора, виконуючим обов`язки прокурора, прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ у судах Суворовського району м. Одеси 01.08.1986 року по 09.10.1989 року 3 роки 2 місяці 9 днів, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 07.02.2023 року.

10.02.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/15770/22 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 18.02.2022 року зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди строкової служби в лавах Радянської армії 03.05.1976 року по 10.05.1979 року 3 роки 0 місяців 8 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова (половина терміну) 01.09.1980 року по 01.07.1985 року 2 роки 5 місяців 1 день; а також період роботи в Прокуратурі Одеської області помічником прокурора, виконуючим обов`язки прокурора, прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ у судах Суворовського району м. Одеси 01.08.1986 року по 09.10.1989 року 3 роки 2 місяці 9 днів, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постановою від 16.01.2024 року відкрито виконавче провадження №73847486 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/15770/22, виданого 10.02.2023 року, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 18.02.2022 року зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди строкової служби в лавах Радянської армії 03.05.1976 року по 10.05.1979 року 3 роки 0 місяців 8 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова (половина терміну) 01.09.1980 року по 01.07.1985 року 2 роки 5 місяців 1 день; а також період роботи в Прокуратурі Одеської області помічником прокурора, виконуючим обов`язки прокурора, прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ у судах Суворовського району м. Одеси 01.08.1986 року по 09.10.1989 року 3 роки 2 місяці 9 днів, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум. Пунктом 2 вказаної постанови боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно штампу на супровідному листі від 16.01.2024 №1276 постанову про відкриття виконавчого провадження №73847486 від 16.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області отримано 18.01.2024 року.

Листом від 25.01.2024 вих. №1500-0306-5/13171 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 року по справі №420/15770/22.

Так, у вказаному листі зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 по справі № 420/15770/22 ОСОБА_1 , рішенням Головного управління від 20.11.2023 здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховано до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди строкової служби в лавах Радянської армії 03.05.1976 року по 10.05.1979 року 3 роки 0 місяців 8 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І. І. Мечникова (половина терміну) з 01.09.1980 року по 01.07.1985 року 2 роки 5 місяців 1 день; а також період роботи в Прокуратурі Одеської області помічником прокурора, виконуючим обов`язки прокурора, прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ у судах Суворовського району м. Одеси 01.08.1986 року по 09.10.1989 року 3 роки 2 місяці 9 днів. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2022 склав 160803,00 грн. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

З огляду на зазначене Головне управління просило закінчити виконавче провадження №73847486 від 16.01.2024 року.

Разом з листом державному виконавцю направлені копія рішення від 20.11.2023 року та витяг з реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

01.02.2024 року в межах виконавчого провадження №73847486 складена вимога виконавця №2871, відповідно якої державний виконавець вимагає в триденний строк з моменту отримання вимоги надати на адресу відділу примусового виконання підтверджуючі документи (протоколи, розпорядження тощо) відповідно до яких можливо встановити факт зарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди строкової служби в лавах Радянської армії 03.05.1976 року по 10.05.1979 року 3 роки 0 місяців 8 днів; навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова (половина терміну) 01.09.1980 року по 01.07.1985 року 2 роки 5 місяців 1 день; а також період роботи в Прокуратурі Одеської області помічником прокурора, виконуючим обов`язки прокурора, прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ у судах Суворовського району м. Одеси 01.08.1986 року по 09.10.1989 року 3 роки 2 місяці 9 днів.

На вимогу державного виконавця від 01.02.0224 року №2871 листом від 07.02.2024 року № 1500-0306-5/19868 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відповідь аналогічну листу від 25.01.2024, крім того повідомило, що зобов`язання щодо зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи на посаді судді відсутні.

19.02.2024 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №73847486 за невиконання рішення суду на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф у розмірі 5100 грн. Даною постановою також зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

У встановчій частині постанови про накладення штрафу зазначено:

Згідно зі ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 р., щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з розпорядженням загальний відсоток з заробітку складає 68%, що відповідає періоду роботи безпосередньо на посаді судді з 21.04.1992 по 17.02.2022 р. та складає 29 років 10 місяців.

Що стосується періоду строкової служби (03.05.1976-10.05.1979), навчання (01.09.1980-01.02.1983), роботи в прокуратурі (01.08.1986-09.10.1989), що складає 08 років 07 місяців, то ці періоди в таблиці вказані як суддівський стаж, але при перерахунку довічного утримання вони не враховані.

Якби рішення суду було виконано, загальний суддівський стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складав би 38 років 7 місяців (29 р.10 м.+8р.7міс.) і відсоток з заробітку при обчисленні пенсії складав би 86% (20 років 50% +36% 18 років х2).

Супровідним листом від 19.02.2024 року вих. №4767 копія постанови про накладення штрафу направлена до виконання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області та до відома стягувачу.

Постанова ВП №73847486 від 19.02.2024 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 22.02.2024 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на супровідному листі за вих. №4767.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу від 19.02.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ст.5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За статтею 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", установлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частинами 1, 2 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання боржником в обумовлений строк рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Суд зазначає, що в розумінні статей 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження", поважними причинами невиконання божником рішення, за яким його зобов`язано вчинити певні дії, можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій, до виконання яких він зобов`язаний відповідним рішенням та підтверджені належним чином.

Поважними причинами невиконання рішення суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, дійсно управління зробило перерахунок пенсії стягувача з 18.02.2022 року на виконання рішення суду від 05.01.2023 року у справі № 420/15770/22, де визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку стажу роботи на посаді судді та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 18.02.2022 року зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідні періоди, що разом складають 8 років 7 місяців 18 днів, після якого розмір довічного грошового утримання судді у відставці також розрахований у розмірі 68 % суддівської винагороди судді.

В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначає, що згідно зі ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Згідно з розпорядженням загальний відсоток з заробітку складає 68%, що відповідає періоду роботи безпосередньо на посаді судді з 21.04.1992 по 17.02.2022 р. та складає 29 років 10 місяців. Якби рішення суду було виконано, загальний суддівський стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складав би 38 років 7 місяців (29 р.10 м.+8р.7міс.) і відсоток з заробітку при обчисленні пенсії складав би 86% (20 років 50% +36% 18 років х2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при виконанні рішення суду не врахувало, що вимога про зобов`язання з 18.02.2022 року зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідні періоди є похідною від вимоги про визнання протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку стажу роботи на посаді судді, а тому, на власний розсуд, без урахування змісту рішення, визначило спосіб виконання рішення суду.

Доводи скаржника щодо відсутності у рішенні суду зобов`язання зарахування спірних періодів до стажу роботи безпосередньо на посаді судді не знайшли свого підтвердження, так як суперечать змісту рішення суду, котре підлягає виконанню.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та неспростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Підсумовуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко