Справа № 200/684/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року Справа№200/684/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому (з урахуванням уточнень) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 60 від 11 січня 2024 року про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до страхового стажу період його навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року, а також період підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням зарахованих періодів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 5 січня 2024 року він звернувся через особистий пенсійний кабінет із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої додав трудову книжку, витяг з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

11 січня 2024 року він отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 60 про відмову у призначенні пенсії.

Підставою відмови стало те, що до страхового стажу не було зараховано період навчання позивача з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року - оскільки навчання перетинається із строковою військовою службою, а також не зараховано період підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року - оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду та відсутня інформація щодо системи оподаткування.

Позивач зазначає, що періоди його трудової діяльності підтверджені трудовою книжкою, тому весь трудовий стаж, набутий ним до 1 січня 2004 року, як і періоди навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року, мають враховуватись до його страхового стажу.

Позивач вважає, що відповідач незаконно та безпідставно не зарахував йому до страхового стажу період навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року, а також період підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року, зазначивши, що строк військової служби, на час якої він знаходився в академічній відпустці, йому до стажу зараховано.

Як наслідок, рішення відповідача № 60 не відповідає вимогам чинного законодавства та позбавляє його права на гарантоване ст. 46 Конституції України пенсійне забезпечення (а.с. 1-3, 28-30).

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним.

5 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

В ході автоматизованого розподілу за принципом екстериторіальності Головне управління в Черкаській області було визначено структурним підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача про призначення пенсії та прийняття рішення.

Відповідно пп. 1 п. 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію фізичної особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно з пп. 2 п. 2.1. розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу; для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 1 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків; періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Нормами п. 4 Порядку № 637 встановлено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку, спеціальним торговим патентом, документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Отже, зарахування до страхового (трудового) стажу особи для обчислення пенсій періоду здійснення цією особою підприємницької діяльності може мати місце за умови сплати підприємцями, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах Пенсійного фонду, відповідних страхових внесків до Пенсійного фонду України

Посилається на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 643/20104/15-а.

Оскільки за період з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року відсутні відомості про сплату позивачем страхових внесків та відсутня інформація про систему оподаткування, тому зарахувати до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності за наявних матеріалів не є можливим.

Також Головним управлінням не було зараховано до страхового стажу позивача період його навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року, оскільки навчання перетинається з строковою військовою службою.

У зв`язку із відсутністю достатнього страхового стажу відповідачем було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону № 1058-IV (а.с. 40-44).

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року позовна заява позивача була залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 22).

14 лютого 2024 року позивачем на виконання вимог ухвали суду від 12 лютого 2024 року через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву та додані до неї документи (а.с. 27-31).

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи; витребувані у відповідача додаткові докази по справі (а.с. 32-33).

6 березня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач, крім іншого, зазначив, що не має можливості надати копії матеріалів пенсійної справи позивача, оскільки електронна пенсійна справа ОСОБА_1 після відпрацювання була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання позивача (а.с. 40-44).

Ухвалою суду від 7 березня 2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду протягом п`яти днів після отримання даної ухвали матеріали з пенсійної справи позивача, а також витяг з електронної бази Пенсійного фонду ІКІС ПФУ: підсистеми призначення та виплати пенсії та виписку із розрахунком загального страхового стажу та пільгового стажу позивача (Форма РС-право), довідку форми ОК-5; інформацію щодо сплати позивачем страхових внесків за період його підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року (а.с. 48-49).

13 березня 2024 року судом отримані від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області витребувані ухвалою суду документи та пояснення щодо відсутності у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області інформації про сплату позивачем страхових внесків за період з 13 травня 1996 року по 31 грудня 1997 року і що за інформацією, яка міститься в реєстрі страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні відомості щодо поданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 звітів за 1998-2000 роки (а.с. 55-91).

Ухвалою суду від 13 квітня 2024 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; запропоновано відповідачу надати суду протягом п`ятнадцяти днів після отримання даної ухвали відзив на позов ОСОБА_1 (а.с. 92-93).

Станом на час розгляду справи Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області правом надати відзив на позов не скористалось.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 6 листопада 2023 року № 734/2023, від 5 лютого 2024 року № 49/2024, від 6 травня 2024 року № 271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), від 2 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3275-IX, від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, від 8 травня 2024 року № 3684-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_1 від 3 березня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісії Серії 12 ААВ № 542965 від 26 жовтня 2023 року, позивачу з 6 жовтня 2023 року призначена третя група інвалідності (загальне захворювання), інвалідність встановлена до 1 листопада 2024 року (а.с. 6-8, 67-70, 15).

Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, , зареєстроване місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 46).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 61-64).

Як встановлено судом, 5 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до сервісного центру (відділу обслуговування громадян № 2) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у м. Слов`янську із заявою (№ 100) про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 82).

Відповідно до розписки-повідомлення, до заяви про призначення пенсії позивачем було додано наступні документи: паспорт НОМЕР_1 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру № 42, заява з банку, довідка № 49/294/01-2024 [про проходження служби в ОВС у період з 1 жовтня 1989 року по 9 листопада 1993 року], Витяг з Державного реєстру фізичних осіб-підприємців 31819683, трудова книжки НОМЕР_3 , військовий квиток НОМЕР_4 , диплом НОМЕР_5 від 29 червня 1989 року [навчання в ПТУ № 119], диплом НОМЕР_6 від 30 серпня 1991 року [навчання в Школі міліції], рішення про відмову 60 [рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецької області від 23 листопада 2023 року про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності; рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14 грудня 2023 року про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності], довідка МСЕК 12 ААВ № 542965 (а.с. 83, 6-15, 18-19, 65-81).

Як вбачається з розписки-повідомлення, надати додаткові документи позивачу запропоновано не було.

Згідно із копією трудової книжки серія НОМЕР_3 від 10 лютого 1994 року позивач:

- з 1 жовтня 1989 року по 9 листопада 1993 року проходив службу в органах внутрішніх справ (записи №№ 1-2);

- з 13 травня 1996 року по 31 березня 2000 року позивач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, з 1 квітня 2000 року припинена підприємницька діяльність (запис № б/н);

- з 1 квітня 2000 року по 19 серпня 2000 року працював/проходив службу стрільцем 1 класу воєнізованого загону по охороні ДПП «Укрпромводчермет» та інших об`єктів Відділу державної служби охорони особливо важливих об`єктів в м. Донецьк та Донецької області, звільнений за власним бажанням 19 серпня 2000 року (запис № б/н );

- з 23 вересня 2013 року по 3 січня 2017 року працював охоронцем у ПП «Явір-2000», 3 січня 2017 року звільнений за угодою сторін (записи № б/н);

- з 1 червня 2017 року по 21 травня 2018 року працював охоронником відділу охорони ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (звільнений за угодою сторін) (запис № б/н) (а.с. 9-11, 71-73).

Відповідно до диплому НОМЕР_5 від 29 червня 1989 року позивач з 1 вересня 1985 року по 20 листопада 1986 року; з 2 січня 1989 року по 29 червня 1989 року навчався в Професійно-технічному училищі № 119 м. Красний Лиман Донецької області за професією електромеханік поїзного та станційного радіозв`язку (а.с. 13, 76).

Згідно із записами у військовому квитку НОМЕР_4 від 18 листопада 1986 року, позивач з 19 листопада 1986 року по 14 жовтня 1988 року проходив дійсну військову службу у лавах Радянської Армії (а.с. 12, 74-75).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 8 квітня 1996 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 ; вид економічної діяльності: 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний); з 8 квітня 1996 року перебував на обліку як платник податків у Слов`янській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, з 15 травня 1996 року перебував на обліку як платник єдиного внеску; внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності від 3 лютого 2016 року, 2002656, ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 18-19, 65-66).

Згідно з поясненнями першого відповідача заява позивача за принципом екстериторіальності була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (а.с. 41).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11 січня 2024 року № 60 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 16, 86).

Як зазначено у цьому рішенні, страховий стаж позивача становить 12 років 10 місяців 12 днів.

До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року - оскільки навчання перетинається з військовою строковою службою;

- період підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року - оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також відсутня інформація щодо системи оподаткування (а.с. 16, 86).

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 4 березня 2024 року (вих. № 4937-3831/П-06/8-0500/24), фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області як фізична особа-підприємець з 8 квітня 1996 року; інформація щодо сплати страхових внесків за період з 13 травня 1996 року по 31 грудня 1997 року в Головному управлінні відсутня. За інформацією, яка міститься в реєстрі страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, по ФОП ОСОБА_1 відомості щодо поданих звітів за 1998-2000 роки відсутні (а.с. 91).

Будучи не згодним із рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11 січня 2024 року, яким йому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій […] регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. […].

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: […] для осіб з інвалідністю II та III груп: […] до досягнення особою […] від 52 років до 55 років включно - 13 років.

Згідно зі ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, у тому числі, громадяни України, […] фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, а б о за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) (в редакції, чинній станом на час здійснення позивачем підприємницької діяльності з травня 1996 року по березень 2000 року) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній

трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо спірного періоду провадження позивачем підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2000 року.

У зазначені періоди діяли наступні підзаконні нормативно-правові акти, якими врегульовувались відповідні правовідносини.

Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 10 червня 1994 року № 5-5 встановлювалися низька внесків до Пенсійного фонду, зокрема, для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, був встановлений внесок у розмірі 9 відсотків від суми доходу (п. 5.2.2).

Відповідно до п. 18 зазначеної Інструкції для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій.

Зазначені вище норми втратили чинність після набрання чинності Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів від 6 вересня 1996 року № 11-1 (далі - Інструкція № 11-1), згідно з якою платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси (п. 2.7); такі платники зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за постійним місцем проживання (п. 2.9).

Пунктом 4.7 Інструкції № 11-1 встановлено, що для платників, визначених у п. 2.7 Інструкції, було встановлено ставку збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій. При цьому не враховуються суми акцизного збору і податку на добавлену вартість. Такі витяги, завірені податковою інспекцією, подаються платником до Пенсійного фонду в 15-денний строк після закінчення кварталу. При визначенні чистого доходу громадянина-підприємця не включаються суми винагород, одержані ним за працю по угодах цивільно-правового характеру, так як нарахування страхових зборів на них повинно здійснювати підприємство, що виплачує винагороду, крім випадків, коли суми винагород виплачені підприємством (фірмою), що являється іноземною юридичною особою (п. 7.1 Інструкції № 11-1).

При цьому, пунктом 7.7 Інструкції № 11-1 було встановлено, що орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток № 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає суду підстави для висновку, що у наведених періодах на законодавчому рівні було передбачено зарахування для обчислення пенсій заробітку, одержаного громадянами від здійснення підприємницької діяльності у разі сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки такі громадяни підлягали державному соціальному страхуванню, провадили трудову діяльність як самозайняті особи і підлягали реєстрації як платники внесків в органах ПФУ у містах і районах.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) (в редакції, чинній станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності) до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. […] Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 1 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до п. 4 Порядку № 637 (в редакції, чинній станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності) періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 4 червня 1998 року затверджене Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення № 794), згідно з п. 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п. 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях.

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог ст. 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені п. 1 цієї Постанови.

Згідно з п. 7 Положення № 794 уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1 - 9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 року № 16-6 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 року за № 998/6189) (далі - Інструкція № 16-6) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно п.п. 2.1, 2.3 розділу 2 цієї Інструкції платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: […] фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (п. 2.1); фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси, інші особи, які не є суб`єктами підприємницької діяльності і займаються діяльністю, пов`язаною з одержанням доходу.

Пунктом 3.3 наведеної Інструкції було передбачено, що для платників збору, визначених у пп. 2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у пп. 2.1 п. 2 цієї Інструкції, встановлено ставку збору на обов`язкове державне пенсійне страхування - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи); зазначена картка відкривається після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду; у картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців та громадян, які самостійно сплачують страхові внески.

Отже, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка займалася підприємництвом, для його страхового стажу є факт сплати цією особою страхових внесків.

Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.

Враховуючи вищенаведене, період зайняття позивачем підприємницькою діяльністю з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2004 року може бути зарахований до його страхового (трудового) стажу за умови подання ним доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду за вказані періоди.

Матеріали справи не містять доказів сплати позивачем таких внесків, також відсутні копія свідоцтва про сплату єдиного внеску, копія патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, докази подання позивачем до Пенсійного фонду України відповідної звітності про нарахування і сплату страхових внесків за періоди з 13 травня 1996 року до 1 квітня 2004 року.

Надані позивачем копії трудової книжки, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є доказами сплати позивачем страхових внесків у періоди з 13 травня 1996 року до 1 квітня 2004 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про правомірність не зарахування першим відповідачем до страхового (трудового) стажу позивача при розгляді його заяви про призначення пенсії по інвалідності періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 13 травня 1996 року по 1 квітня 2004 року.

Стосовно не зарахування до страхового (трудового) стажу позивача періоду його навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року в Професійно-технічному училищі № 119 м. Красний Лиман Донецької області у зв`язку із тим, що вказаний період перетинається із періодом військової служби позивача в армії, суд зазначає таке.

Згідно із п. 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, […] підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до диплому НОМЕР_5 від 29 червня 1989 року позивач з 1 вересня 1985 року по 20 листопада 1986 року; з 2 січня 1989 року по 29 червня 1989 року навчався в Професійно-технічному училищі № 119 м. Красний Лиман Донецької області за професією електромеханік поїзного та станційного радіозв`язку (а.с. 13, 76).

Згідно із записами у військовому квитку НОМЕР_4 від 18 листопада 1986 року, позивач з 19 листопада 1986 року по 14 жовтня 1988 року проходив дійсну військову службу у лавах Радянської Армії (а.с. 12, 74-75).

Отже, твердження позивача про те, що він проходив навчання у період з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року не підтверджуються наданими суду доказами.

Відповідно до матеріалів справи період проходження позивачем дійсної військової служби з 19 листопада 1986 року по 14 жовтня 1988 року під час розгляду його заяви про призначення пенсії по інвалідності від 5 січня 2024 року зараховано першим відповідачем до страхового (трудового) стажу позивача (а.с. 90).

Разом із цим суд зазначає, що два дні 19 та 20 листопада 1986 року фактично є періодом, який одночасно охоплюється періодом навчання, наведеним у дипломі НОМЕР_5 , та періодом військової служби, наведеним у військовому квітку № НОМЕР_4 .

Як вже зазначалось судом, відповідно до п. 3 Порядку № 637 у випадках, коли в наданих документах, зокрема у трудовій книжці та інших, відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються […] виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, […] та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом встановлено, позивач після отримання довідки МСЕК Серії 12 ААВ № 542965 від 26 жовтня 2023 року неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності (окрім заяви від 5 січня 2024 року позивачем подавались аналогічні заяви 20 листопада 2023 року та 13 грудня 2023 року, а.с. 82-86), але отримував відмову у такому призначенні.

Як вбачається з рішень територіальних органів Пенсійного фонду України від 23 листопада 2023 року та від 14 грудня 2023 року, прийнятих за наслідком розгляду вказаних заяв позивача, зарахування до страхового (трудового) стажу позивача періодів його навчання в ПТУ № 119 м. Красний Лиман Донецької області не було спірним (вказані рішення не містять відомостей про те, що періоди навчання позивача у наведеному ПТУ не були зараховані до його страхового (трудового) стажу)) (а.с. 84-85).

Крім цього суд зазначає, що згідно з п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, […] приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 1 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; […] повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; […] повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7); […] повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації. […].

Як встановлено судом, другим відповідачем, який приймав заяву позивача від 5 січня 2024 року, не було запропоновано ОСОБА_1 надати додаткові документи на підтвердження (уточнення) періоду його навчання в ПТУ № 119 м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 83).

Суд зауважує, що соціальний захист громадян гарантований Конституцією України (ст. 46).

Громадяни не повинні нести негативні наслідки, пов`язані із ненаданням ними всіх підтверджуючих документів внаслідок подій, які мали місце не з їхньої вини (позивачу не було запропоновано надати додаткові документи для усунення, зокрема, неточностей (розбіжностей) щодо періодів навчання позивача).

Беручи до уваги, що наведений у дипломі НОМЕР_5 запис про періоди навчання позивача з 1 вересня 1985 року по 18 листопада 1986 року, а також з 2 січня 1989 року по 29 червня 1989 року Н Е є періодами, які перетинаються з періодом служби позивача в армії, зазначені періоди мали бути зараховані першим відповідачем до трудового (страхового) стажу позивача при розгляді його заяви від 5 січня 2024 року.

Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11 січня 2024 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку із (в тому числі) на зарахуванням до його страхового (трудового) стажу періодів навчання з1 вересня 1985 року по 18 листопада 1986 року, а також з 2 січня 1989 року по 29 червня 1989 року - є таким, що порушує право позивача на належний соціальний захист, а тому підлягає скасуванню.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі скасування […] індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Беручи до уваги наведені приписи, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині зобов`язання першого відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії по інвалідності від 5 січня 2024 року - із зарахуванням до його страхового (трудового) стажу періодів навчання з 1 вересня 1985 року по 18 листопада 1986 року та з 2 січня 1989 року по 29 червня 1989 року.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягають у зв`язку із необґрунтованістю.

Таким чином, адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з платіжною інструкцією про сплату 0.0..1 від 4 лютого 2024 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держбюджету України, позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (а.с. 97).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог […].

Разом із цим, відповідно до ч. 8 ст. 139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові приписи та встановлені судом обставини, враховуючи, що основні вимоги позивача (визнання протиправним та скасування спірного рішення) за висновком суду є такими, що підлягають задоволенню, а відмова у задоволенні частини позовних вимог позивача стосується лише похідних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з першого відповідача на користь позивача витрати останнього зі сплати судового збору в повному обсязі, тобто в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, зареєстроване місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 60 від 11 січня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 січня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності - із зарахуванням до його страхового (трудового) стажу періодів навчання з 1 вересня 1985 року по 18 листопада 1986 року та з 2 січня 1989 року по 29 червня 1989 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, зареєстроване місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна