Справа № 990/151/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2024 року

м. Київ

справа №990/151/24

адміністративне провадження №П/990/151/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді: Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Жураковської Б.М.,

представника Позивача - Горбенка К.О.,

представника Відповідача - Леошка Д.Д.,

розглянувши у судовому засіданні заяву про самовідвід судді Яковенка М.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення протиправним і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду як до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також - Позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (надалі також - Відповідач, ВККС України, Комісія), у якій Позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 26 березня 2024 року №379/дс-24;

- зобов`язати ВККС України провести з ОСОБА_1 співбесіду в порядку, передбаченому статтею 79-5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Блажівська Н.Є. - головуюча суддя, судді: Білоус О.В., Желтобрюх І.Л., Шишов О.О., Яковенко М.М.

Ухвалою від 1 травня 2024 року відкрито провадження у цій справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні 22 травня 2024 року.

Суддею Яковенком М.М. подано заяву про самовідвід, обґрунтовану тим, що він особисто знайомий з Позивачем та підтримує з ним тривалі професійні та товариські відносини. Тому, з метою уникнення виникнення в учасників справи сумнівів щодо неупередженості та безсторонності складу суду при розгляді цієї справи суддею Яковенком М.М. заявлено самовідвід.

Проаналізувавши мотиви та обґрунтування поданої заяви Суд виходить із такого.

Частиною першою статті 40 КАС України визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 40 КАС України питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За правилами частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

За змістом пункту 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 9 квітня 2013 року зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року, § 32, Звіти 1996-111).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Як встановлено у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

На рівні Великої Палати Верховного Суду вже склалася практика щодо вирішення заявленого самовідводу судді за подібних обставин, зокрема у справах № 990/20/23 та № 990/166/23.

Оцінивши викладені у заяві про самовідвід судді Яковенка М.М. доводи колегія суддів погоджується з тим, що товариські стосунки судді з позивачем у цій справі можуть сформувати уявлення/думку про заінтересованість судді у результаті розгляду цієї справи та зумовити об`єктивні сумніви у неупередженості судового розгляду справи за будь-якого результату її вирішення.

Тому з метою попередити виникнення будь-яких сумнівів сторін та суспільства в цілому щодо неупередженості або об`єктивності суду заяву про самовідвід судді Яковенка М.М. слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 КАС, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Яковенка М.М. задовольнити.

Відвести суддю Яковенка М.М. від участі у розгляді справи № 990/151/24.

Передати справу № 990/151/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання рішення протиправним і зобов`язання вчинити певні дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для заміни члена колегії суддів для розгляду цієї справи в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Н.Є. Блажівська

Судді: О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх

О.О. Шишов

М.М. Яковенко