Справа № 260/1172/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 рокум. Ужгород№ 260/1172/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком;

2) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.09.2023 року №95 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням дострокової пенсії за віком від 19.09.2023 року, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві визначити, що станом на день досягнення пенсійного віку для призначення дострокової пенсії на стаж роботи ОСОБА_1 загальний страховий стаж становив 25 років 08 місяців 15 днів;

5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та визначити дату призначення пенсії саме з 19 вересня 2023 року, відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

6) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 , оскільки підтверджений даними трудової книжки позивача, періоди роботи:

- в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на роботі в бригаді № НОМЕР_1 гідротехніком з 04.03.1987 по 10.10.1988 - 1 рік 7 місяців 7 днів (згідно записів 9 і 10) трудової книжки НОМЕР_2 ;

- в колгоспі «Росія» Пологівського району Запорізької області пасічником з 24.09.1991 по 30.09.1992 та переведений різноробочим з 01.10.1992 по 30.06.1993 - загалом 1 рік 9 місяців 7 днів (згідно записів 1,2 і 3) вкладиша трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 .

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку він звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак за результатами розгляду такої заяви у призначенні пенсії було відмовлено з мотивів відсутності необхідного страхового стажу. Таке рішення відповідача 1 вважає протиправним, оскільки ним частково не було зараховано окремі періоди його трудової діяльності, що підтверджені відомостями трудової книжки. Вважає, що посилання відповідача 1 в оскарженому рішенні на відсутність довідки про встановлений колгоспом мінімум участі у суспільному господарстві та відпрацьовані дні, не може слугувати підставою для відмови, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

10 квітня 2024 року відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву №0700-0902-8/22481 від 05.04.2024, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зазначає, що за результатами розгляду поданої позивачем заяви та доданих до неї документів встановлено відсутність підстав для призначення пенсії у зв`язку з недостатністю необхідного стажу роботи. При цьому до страхового стажу не було зараховано окремі періоди роботи в колгоспі з огляду на не подання позивачем необхідних довідок про відпрацьовані вихододні.

19 квітня 2024 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позовну заяву №2600-0903-8/73279 від 08.04.2024, в якому в якості підстави не зарахування періодів роботи позивача в колгоспі з 04.03.1987 по 10.10.1988 до страхового стажу зазначає відсутність довідок про вихододні. Окрім того, звернув увагу суду на те, що в оскарженому рішенні відсутня інформація щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі з 24.09.1991 по 30.09.1992 та з 01.10.1992 по 30.06.1993.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої долучив ряд правовстановлюючих документів, серед яких: трудові книжки НОМЕР_2 від 02.09.1982 та НОМЕР_3 від 24.09.1991, військовий квиток НОМЕР_4 від 27.04.2023, довідку Військової частини № НОМЕР_5 від 24.11.2022 та свідоцтво про підприємницьку діяльність НОМЕР_6 .

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві).

За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №95 від 25.09.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років).

Так, як вбачається з такого рішення ГУ ПФУ в м. Києві страховий стаж заявника становить 22 років 4 місяці 1 день. При цьому до такого не було зараховано період роботи в колгоспі з 04.03.1987 по 10.10.1988, оскільки не надано довідку про відпрацьовані вихододні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Нормами Закону №1058 передбачена можливість отримання пенсії за віком на пільгових умовах для окремих категорій громадян. Так, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 зазначеного законодавчого акту, право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення НОМЕР_4 від 27.04.2023 та довідки Військової частини НОМЕР_7 №6918 від 24.11.2022 ОСОБА_1 у період з 23.09.2022 по 24.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Запорізької та Херсонської областей.

Так, як вбачається з оскарженого рішення ГУ ПФУ в м. Києві, орган Пенсійного фонду України дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 станом на день звернення права на пенсію за віком за нормами п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності страхового стажу 25 років. При цьому, за результатами розгляду поданих позивачем документів до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано період роботи в колгоспі з 04.03.1987 по 10.10.1988 з мотивів відсутності довідки про відпрацьовані вихододні.

Оцінюючи правомірність такого рішення органу Пенсійного фонду України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане узгоджується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку НОМЕР_2 від 02.09.1982, в якій наявні відомості про період роботи ОСОБА_1 в колгоспі імені ОСОБА_2 , зокрема, щодо дати прийняття та звільнення з посиланням на відповідні накази. Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Такі відомості завірені печаткою колгоспу та підписом уповноваженої особи. Жодних зауважень до їх достовірності відповідачі не заявляють.

В оскарженому рішенні, обґрунтовуючи відмову у зарахуванні періоду роботи в колгоспі ім. ОСОБА_2 , відповідач 1 посилається виключно на відсутність довідки про відпрацьовані вихододні.

Проте суд не може погодитися з таким рішенням відповідача 1, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Подання інших підтверджуючих довідок згідно із законодавчими нормами зумовлено виключно необхідністю підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В спірних правовідносинах період роботи позивача в колгоспі імені ОСОБА_2 підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_2 від 02.09.1982, що відповідає вимогам Інструкція №162. Жодних зауважень щодо такого відповідач 1 не наводить, тому суд вважає, що відомості трудової книжки НОМЕР_2 є належним доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Окрім того, суд звертає увагу відповідачів на те, що вони, як уповноважені на призначення пенсії органи, можуть самостійно звертатися до підприємств з метою здійснення перевірки поданих заявником відомостей, достовірність яких ставиться під сумнів.

Проте в спірних правовідносинах відповідач 1 жодний дій на перевірку зазначених у трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.09.1982 відомостей про трудовий стаж ОСОБА_1 не вчиняв, натомість відмовив у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що у відповідача 1 не було підстав для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду роботи в колгоспі імені ОСОБА_2 , а тому оскаржене рішення ГУ ПФУ в м. Києві №95 від 25.09.2023 є протиправним та підлягає скасуванню, а період роботи в колгоспі імені ОСОБА_2 з 04.03.1987 по 10.10.1988 зарахуванню до страхового стажу позивача.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача 1, оскільки права позивача порушені саме рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №95 від 25.09.2023, а скасування такого є в даному випадку достатнім для забезпечення належного їх захисту.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі «Росія» Пологівського району Запорізької області пасічником з 24.09.1991 по 30.09.1992 та різноробочим з 01.10.1992 по 30.06.1993, суд зазначає наступне.

В матеріалів відмовної пенсійної справи наявні 2 трудові книжки ОСОБА_1 : НОМЕР_2 від 02.09.1982 (останній наявний запис про звільнення, датований 23 вересня 1991 року) та УКР №0174898 від 24.09.1991 (без будь-яких записів, наявна копія 1 та 5 аркушів). Так, відповідно до відомостей титульного аркушу вкладишу до трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 така заповнена 24 вересня 1991 року, завірена печаткою колгоспу «Росія» та підписом відповідальної особи ОСОБА_3 .

При цьому, відповідно до розписки-повідомлення до поданої ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії, працівник ГУ ПФУ в Закарпатській області зробив відмітку про недостатність документів для призначення пенсії за період роботи в колгоспі з 24.09.1991 по 30.06.1993 за відсутності довідки про встановлені та відроблені трудодні.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ в м. Києві №95 від 25.09.2023 при вирішенні питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за результатами дослідження поданої заяви та документів, відповідач 1 взагалі не вирішував питання можливості зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 24.09.1991 по 30.06.1993. При цьому в наявному в матеріалах відмовної пенсійної справи розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 відсутні відомості щодо зарахування спірного періоду.

Поряд з цим, позивач долучив до даної позовної заяви копію трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 24.09.1991 (титульний аркуш вкладки до якої співпадає з тим, що наявний в матеріалах відмовної пенсійної справи), на 1 аркуші якої наявні відомості щодо прийняття ОСОБА_1 24 вересня 1991 року в члени колгоспу «Росія» на посаду пасічника, переведення на посаду різноробочого з 01 жовтня 1992 року та виведення зі складу членів колгоспу 30 червня 1993 року.

Окрім того, позивач подав до суду копію архівної довідки Державного архіву Запорізької області №05-04/0-2051 від 25.10.2023 щодо підтвердження періоду роботи в колгоспі «Росія». Однак відомості щодо надання такої довідки органу Пенсійного фонду України при зверненні за призначенням пенсії в матеріалах відмовної пенсійної справи відсутні.

Суд зазначає, що уповноваженим органом для призначення пенсії та вирішення питання зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу особи є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії», в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Оскільки в рішенні ГУ ПФУ в м. Києві №95 від 25.09.2023 відсутні відомості щодо вирішення питання можливості зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Росія» з 24.09.1991 по 30.06.1993, суд не може перебрати на себе компетенцію уповноваженого органу та вирішувати питання можливості зарахування певних період роботи до розгляду такого питання органом Пенсійного фонду України, оскільки таким чином буде порушено принцип розподілу влади.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою забезпечення належного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе позов задовольнити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 19.09.2023, в тому числі в частині можливості зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «Росія» з 24.09.1991 по 30.06.1993.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві визначити, що станом на день досягнення пенсійного віку для призначення пенсії загальний страховий стаж позивача становив 25 років 08 місяців 15 днів, оскільки, як вже зазначалося, питання обрахунку стажу роботи для призначення пенсії віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду України. Суд, в свою чергу, вправі виключно перевірити правомірність мотивів відмови уповноваженого органу зарахувати окремі періоди роботи до страхового стажу за умови їх попереднього розгляду органом Пенсійного фонду України.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.09.2023 року №95 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені ОСОБА_2 з 04.03.1987 по 10.10.1988 згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_2 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2023 в частині можливості зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «Росія» з 24.09.1991 по 30.06.1993 та прийняти рішення щодо можливості призначення пенсії за віком за нормами п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

5. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін