Справа № 400/8400/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/8400/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року у справі №400/8400/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про стягнення недоплаченої заробітної плати

У С Т А Н О В И В:

07 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області недоплачену заробітну плату у вигляді:

- оплати за час перебування у відпустці тривалістю 46 календарних днів на загальну суму 28071 грн. 97 коп., а саме у грудні 2022 року 1 к.д., сума недоплати 1091 грн. 44 коп., у січні 2023 року 17 к.д., сума недоплати 16584 грн. 35 коп., у березні 2023 року 13 к.д., сума недоплати 6006 грн. 13 коп., у травні 2023 року 15 к.д., сума недоплати 4390 грн. 05 коп.;

- компенсації за невикористану основну щорічну основну відпустку за 7 календарних днів на загальну суму 2048 грн. 68 коп. при звільненні у травні 2023 року;

- допомоги по тимчасовій непрацездатності загальною тривалістю 9 календарних днів на загальну суму 7841 грн. 97 коп., в тому числі 4356 грн. 65 коп. перші 5 днів, 3485 грн. 32 коп. лікарняний лист після 5 днів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, лікарняних та для виплати компенсації за невикористані відпустки проведене податковим органом не у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

На переконання позивачки, період, коли остання не працювала з вини роботодавця (період вимушеного прогулу), відповідач протиправно включив в розрахунковий період при обчисленні середнього заробітку для оплати часу відпусток, лікарняних та для виплати компенсації за невикористані відпустки, відтак, сумарний заробіток ОСОБА_1 перед наданням відпустки, лікарняних та компенсації обчислено неправильно.

Як стверджувала позивачка, приписами абзацу 6 пункту 2 вказаного вище Порядку від 8 лютого 1995 року № 100 передбачено, що час, протягом якого працівники згідно із чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. До цього часу належить, зокрема, час неоплаченого вимушеного прогулу та час простою, який оплачений частково.

З огляду на викладене, на думку позивачки, з розрахункового періоду для оплати часу відпустки, лікарняних та для виплати компенсації за невикористані відпустки має бути виключений період неоплаченого вимушеного прогулу та період частково оплаченого простою.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 22 вересня 2024 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 оплати за час перебування її у відпустці за період з грудня 2022 року по травень 2023 року, компенсації за невикористанні 9 днів щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій непрацездатності за січень 2023 року.

Присуджено до стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 :

- оплату за час перебування її у відпустці в період з грудня 2022 року по травень 2023 року в загальному розмірі 31209 гривень 60 копійок;

- компенсацію за невикористанні 7 днів щорічної відпустки в розмірі 3077 гривень 23 копійки;

- допомоги по тимчасовій непрацездатності за січень 2023 року в розмірі 561 гривня 56 копійок, з яких за перші 5 календарних днів 311 гривень 98 копійок, за 4 календарних дні після перших 5 календарних днів 249 гривень 58 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи означене рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в силу приписів абзацу шостого пункту 2 Порядку від 8 лютого 1995 року №100 час перебування працівника у вимушеному прогулі, коли за ним не зберігається заробітна плата, та в простої при частковому збереженні заробітної плати виключається з розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток і для виплати компенсації за невикористанні відпустки.

Ураховуючи положення пункту 2 Порядку №100, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що періоди перебування позивачки у вимушеному прогулі з 05.04.2021 року по 21.09.2022 року, а також в простої з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року виключаються з розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток і для виплати компенсації за невикористанні відпустки.

Відтак, як зауважено окружним адміністративним судом, розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток і для виплати компенсації за невикористанні відпустки позивачки обчислюється починаючи з 01 грудня 2022 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (далі скаржник, податковий орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги податкового органу зводяться до того, що відповідно до вимог пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

За таких обставин, під час обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки відповідач правомірно врахував, зокрема, період з грудня 2021 року по грудень 2022 року, тобто останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю такої виплати. Цей період, як стверджував податковий орган, охоплював вимушений прогул, тож обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпустки та для виплати компенсації за невикористані відпустки має здійснюватися з урахуванням часу вимушеного прогулу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано судовою колегією, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі №400/3286/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області з 02.04.2021 року.

Присуджено до стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2021 року по 24.11.2021 року у сумі 57 392 грн. 34 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області з 02.04.2021 року допущено до негайного виконання.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 року у справі №400/3286/21 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року змінено в частині, а саме:

«Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області (як відокремленого підрозділу ДПС, ) з 05.04.2021 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (як відокремленого підрозділу ДПС, ) на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2021 року по 24.11.2021 року у сумі 220 343 грн 79 коп.».

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 року у справі №400/3286/21, 22 вересня 2022 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято наказ №193-о «Про виконання постанови суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 ».(т.1 а.с.22)

Вказаним вище наказом від 22.09.2022 року №193-о скасовано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 02.04.2021 року №65-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 02 квітня 2021 року». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області з 05 квітня 2021 року.

Одночасно з цим, 22.09.2022 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято наказ №194-о, у відповідності до якого починаючи з 22 вересня 2022 року встановлено простій у роботі начальника управління електронних сервісів ГУ ДПС у Миколаївській області - ОСОБА_1 (т.1 а.с.46)

19 жовтня 2022 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято наказ «Про переведення ОСОБА_1 » №69-о, згідно до якого з 19 жовтня 2022 року позивачку переведено з посади начальника управління електронних сервісів ГУ ДПС у Миколаївській області на посаду заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області, з посадовим окладом згідно із штатним розписом у розмірі 9250 грн на місяць із збереженням раніше встановлених надбавок за вислугу років та ранг державного службовця.(т.1 а.с.47)

15 листопада 2022 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято наказ «Про припинення простою в роботі працівників Головного управління ДПС у Миколаївській області» №89-о, у відповідності до якого з 21.11.2022 року припинено простій у роботі ОСОБА_1 (т.1 а.с.48)

Як слідує з матеріалів справи, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області, ОСОБА_1 надавалась щорічна основна відпустка, а саме:

- у грудні 2022 року тривалістю 1 (один) календарний день (наказ ГУ ДПС у Миколаївській області «Про надання відпустки ОСОБА_1 » від 02.12.2022 року №59-в);

- у січні 2023 року тривалістю 17 (сімнадцять) календарних днів (наказ ГУ ДПС у Миколаївській області «Про надання відпусток» від 20.12.2022 року №121-в, від 23.01.2023 року №24-в, від 25.01.2023 року №30-в «Про перенесення відпустки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 » і від 27.01.2023 року №31-в «Про надання відпустки»);

- у березні 2023 року тривалістю 5 (п`ять) календарних днів (наказ ГУ ДПС у Миколаївській області «Про надання відпустки» від 21.03.2023 року № 106-в);

- у квітні 2023 року тривалістю 8 (вісім) календарних днів (наказ «Про надання відпустки» «Про надання відпустки» від 21.03.2023 року № 106-в);

- у травні 2023 року тривалістю 15 (п`ятнадцять) календарних днів (наказ «Про надання відпустки» «Про надання відпустки» від 19.04.2023 року № 43-в).

Крім цього, як установлено апеляційним судом, у січні 2023 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному тривалістю 9 календарних днів, що підтверджується витягом з протоколу № 7 засідання комісії із соціального страхування/ рішення уповноваженого/ ВТП ГУ ДПС у Миколаївській області від 17.02.2023 року, листками непрацездатності від 12.01.2023 року № 6147895-1, від 17.01.2023 року № 6224291-1, а також витягом із Табелю обліку використання робочого часу управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області за січень 2023 року.

12 травня 2023 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » №221-о, згідно до якого з 16 травня 2023 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.(т.1 а.с.23)

У відповідності до означеного наказу від 12.05.2023 року № 221-о ОСОБА_1 виплачено, зокрема компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за період роботи з 11.02.2022 року по 10.02.2023 року у кількості 14 календарних днів, а також утримано надмірно виплачені кошти за частину основної щорічної відпустки за період роботи з 11.02.2023 року по 16.05.2023 року у кількості 07 календарних днів.

Уважаючи, що розмір оплати часу щорічної відпустки, лікарняних та компенсації за невикористану відпустку обчислено відповідачем неправильно, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абзацу шостого пункту 2 Порядку № 100 час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку (абзац сьомий пункту 2 Порядку № 100).

Згідно до абзаців першого, четвертого пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Положеннями абзаців третього, четвертого пункту 4 Порядку № 100 установлено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Відповідно до пункту 5 даного Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно із пункту 7 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

З аналізу наведених вище норм законодавства України слідує, що Порядок № 100 розмежовує обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки та усі інші випадки обчислення середньої заробітної плати.

Повертаючись до обставин справи, судова колегія вказує, що спір між сторонами виник внаслідок різного підходу до обчислення розміру оплати часу щорічної основної відпустки та компенсації за невикористані дні відпустки.

Відтак, одним із ключових у цій справі є питання чи правомірно відповідачем здійснено розрахунок розміру оплати часу щорічної основної відпустки, яка виплачена позивачці в період з грудня 2022 року по травень 2023 року, а також суми компенсації за невикористані дні відпустки при звільнені ОСОБА_1 у травні 2023 року.

Як слідує з матеріалів справи, а саме у відповідності до розрахунку суми для оплати часу відпусток та виплати компенсації за невикористані відпустки ОСОБА_1 , відповідачем здійснено обчислення розміру оплати часу щорічної основної відпустки та компенсації за невикористані дні відпустки наступним чином:

- грудень 2022 року, відпустка тривалістю 1 календарний день, період грудень 2021 року листопад 2022 року, сума загального доходу 11 328 грн. 02 коп., кількість днів у розрахунковому періоді 302, середньоденний заробіток 37 грн. 51 коп., нарахована сума відпускних - 37 грн. 51 коп.;

- січень 2023 року, відпустка тривалістю 17 календарних днів, період січень 2022 року грудень 2022 року, сума загального доходу 46 281 грн. 04 коп., кількість днів у розрахунковому періоді 302, середньоденний заробіток 153 грн. 25 коп., нарахована сума відпускних - 2605 грн. 25 коп.;

- березень квітень 2023 року, відпустка тривалістю 13 календарних днів, період березень 2022 року лютий 2023 року, сума загального доходу 68 847 грн. 96 коп., кількість днів у розрахунковому періоді 304, середньоденний заробіток 226 грн. 47 коп., нарахована сума відпускних - 2944 грн. 11 коп.;

- травень 2023 року, відпустка тривалістю 15 календарних днів, період травень 2022 року квітень 2023 року, сума загального доходу 99 800 грн. 43 коп., кількість днів у розрахунковому періоді 305, середньоденний заробіток 327 грн. 21 коп., нарахована сума відпускних - 4908 грн. 15 коп.;

- травень 2023 року, компенсація за невикористану відпустку тривалістю 7 календарних днів, період травень 2022 року квітень 2023 року, сума загального доходу 99 800 грн. 43 коп., кількість днів у розрахунковому періоді 305, середньоденний заробіток 327 грн. 21 коп., нарахована сума відпускних - 2290 грн. 47 коп.(т.1 а.с.54)

З огляду на викладене, апеляційним судом установлено, що загальна сума оплати часу щорічної основної відпустки за період з грудня 2022 року по травень 2023 року тривалістю 46 календарних днів становить 10 495 грн. 02 коп. Сума компенсації за невикористану відпустку тривалістю 7 календарних днів, яка виплачена у травні 2023 року складає 2290 грн. 47 коп.

У контексті обставин цієї справи, у позовній заяві ОСОБА_1 зауважила, що у період з 05 квітня 2021 року до 21 вересня 2022 року, не працювала, відповідно не отримувала заробітної плати, а у період з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року у роботі позивачки встановлено простій, який оплачувався частково (не у повному обсязі), тому на її переконання, в силу приписів абзацу 6 пункту 2 Порядку №100 наведені періоди виключається із розрахункового, за яким обчислюється розмір оплати часу щорічної основної відпустки та сума компенсації за невикористані відпустки при звільненні працівника.

Такої ж позиції дотримувався суд першої інстанції під час вирішення спору у даній справі та здійснюючи власні розрахунки розміру, зокрема, оплати часу щорічної основної відпустки та суми компенсації за невикористані відпустки при звільненні працівника.

Як можна зрозуміти в обсязі з`ясованих судовою колегією обставин справи, причиною того, що позивачка не працювала і не отримувала заробітної плати протягом періоду з 24 листопада 2021 року по 21 вересня 2022 року є несвоєчасне виконання роботодавцем судового рішення у справі №400/3286/21 щодо її поновлення, позаяк фактично рішення суду у вказаній справі виконане 22 вересня 2022 року (з виданням наказу ГУ ДПС у Миколаївській області «Про виконання постанови суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » від 22.09.2022 року №193-о).

Відповідач же, посилаючись на приписи пункту 7 Порядку №100, доводив, що під час обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки правомірно врахував, зокрема останні 12 календарних місяців роботи, які передують місяцю відповідної виплати.

Відтак, за позицією податкового органу, відповідач правомірно включив до розрахункового періоду, за яким обчислюватиметься розмір оплати часу щорічної основної відпустки та сума компенсація за невикористані відпустки, період вимушеного прогулу (його частину) ОСОБА_1 , та розрахував його за нульовою ставкою.

На переконання апеляційного суду, Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на пункт 7 Порядку № 100, правильно виходило з того, що для обчислення розміру середньої заробітної плати для виплати позивачці оплати часу щорічної відпустки та компенсації за невикористані відпустки слід враховувати період, а саме останні 12 місяців, що передують місяцю відповідної виплати.

Разом з цим, текстуальний виклад пункту 7 Порядку № 100 мовить про те, що визначення середньоденної заробітної плати пов`язується не тільки з кількістю місяців (розрахункового періоду) та днів у ньому, але також з сумою доходу за ці місяці.

Так, Верховний Суд уже розглядав справи з подібними правовідносинами, та, зокрема у постанові від 01 березня 2023 року по справі №500/7831/21 з цього приводу зазначив про таке:

«Позаяк у період з грудня 2020 року по серпень 2021 року (із загального розрахункового періоду вересень 2020 року - серпень 2021 року) позивач взагалі не мав виплат (доходу), тоді як середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення сумарного заробітку за останні 12 календарних місяців, які у випадку з позивачем охоплювали також період, протягом якого він не мав виплат, то для цілей розрахунку середньоденної заробітної плати (з метою компенсації невикористаних днів відпустки) дохід за ті місяці розрахункового періоду (останні 12 календарних місяців), за які позивач не отримав доходу, має визначатися за посадовим (місячним) окладом.».

Подібна за змістом правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 23 червня 2022 року по справі №540/825/21, від 07 листопад 2023 року по справі №380/13906/21 та підтримана судом касаційної інстанції у постанові від 03 квітня 2024 року по справі №500/7831/21.

На думку колегії суддів, застосований відповідачем підхід суперечить існуючій позиції Верховного Суду щодо застосування пунктів 3, 4 Порядку № 100. Так, в порушення пункту 4 Порядку № 100 розрахунок за час, коли позивачка не отримувала заробітної плати, проведено не з установленого посадового (місячного) окладу, а за нульовою ставкою.

Колегія суддів виходить з того, що виплати, які включаються у розрахунок середньої заробітної плати, пов`язуються з періодом, за який вони виплачені.

Пункти 3 і 4 розділу ІІІ «Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати» Порядку №100 стосуються виплат, які охоплюються «доходом», який відтак ділитиметься на кількість днів. Приписи цих пунктів вказують на те, що використання посадового окладу у ситуації, коли у розрахунковому періоді не було заробітної плати, слугує способом «заповнити» відсутність цього заробітку для того, щоб визначити спершу середньоденну заробітну плату, відтак середню заробітну плату, яка буде пропорційною кількості днів щорічної основної відпустки та невикористаної відпустки, яку належить компенсувати особі, яка звільняється.

Нагадаємо, що у період з грудня 2021 року по вересень 2022 року позивачка взагалі не мала виплат, тож якщо кількість днів цього періоду мають враховуватися при розрахунку середньоденної заробітної плати (а ті потім - для обчислення розміру оплати часу щорічної основної відпустки та суми компенсації невикористаних відпусток), то в такому разі цей розрахунок має базуватися на посадовому окладі (відповідно до кількості місяців розрахункового періоду).

Іншими словами, оскільки у розрахунковому періоді (12 місяців, що передують місяцю виплати щорічної основної відпустки у грудні 2022 року), як встановлено у справі, позивачка отримувала дохід тільки у декількох місяцях, а протягом решти - ні, то щодо цих останніх - розрахунки мали б провадитися з установленого їй посадового (місячного) окладу, відтак сумуватися з доходом, отриманим за інші місяці.

З отриманого сумарного заробітку далі обчислюється середньоденна заробітна плата та середня заробітна плата для оплати часу щорічної відпустки та виплати компенсації за невикористані відпустки (пункт 7 Порядку № 100).

Суд першої інстанції при вирішенні цього спору застосував положення пункту 3, 4 Порядку № 100, не зваживши на позицію Верховного Суду з цього приводу, що призвело, на думку колегії суддів, до помилкових висновків за наслідками розгляду справи.

Таким чином, для правильного вирішення спору в цій частині позовних вимог необхідно установити, зокрема, кількість робочих днів у розрахунковому періоді, за які позивачці не виплачено заробітну плату, посадовий (місячний) оклад ОСОБА_1 за займаною нею посадою у розрахунковому періоді та обчислити середню заробітну плату за правилами Порядку № 100.

Так, на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року у цій справі, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області надано до апеляційного суду відомості щодо розміру посадового (місячного) окладу ОСОБА_1 за займаною нею посадою в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області у період з 01.12.2021 року по 31.05.2023 року.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.12.2021 року по 19.10.2022 року ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Згідно до відомостей затвердженого Штатного розпису на 2021 рік посадовий оклад начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області складав 11 980 грн.(т.1 а.с.216-218)

Починаючи з 19 жовтня 2022 року та по дату звільнення, ОСОБА_1 перебувала на посаді заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області, з посадовим окладом згідно із штатним розписом у розмірі 9250 грн на місяць.(т.1 а.с.222)

При цьому, як установлено апеляційним судом у період з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року у роботі ОСОБА_1 встановлено простій. З цього приводу, колегія суддів звертає увагу, що як і відповідачем так і судом попередньої інстанції, в силу приписів абзацу 6 пункту 2 Порядку №100, правомірно виключено з розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та компенсації за невикористану відпустку.

Як зазначалось судом апеляційної інстанції вище, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Враховуючи відомості про розмір посадового окладу ОСОБА_1 , Головне управління ДПС у Миколаївській області повинно було нарахувати і оплатити час щорічної основної відпустки позивачці відповідно до Порядку №100 в таких розмірах:

1) у грудні 2022 року за 1 (один) календарний день у розмірі 422 грн. 17 коп.

Метод розрахунку:

- розрахунковий період грудень 2021 року листопад 2022 року;

- сума загального доходу 127 495 грн. 54 коп. (грудень 2021 року 11 980 грн., січень 2022 року 11 980 грн., лютий 2022 року 11 980 грн., березень 2022 року 11 980 грн., квітень 2022 року 11 980 грн., травень 2022 року 11 980 грн., червень 2022 року 11 980 грн., липень 2022 року 11 980 грн., серпень 2022 року 11 980 грн., вересень 2022 року (за 21 день) 8386 грн., жовтень 2022 року виключений, листопад 2022 року (за 10 днів) 11 289 грн. 54 коп.);

- кількість днів у розрахунковому періоді 302;

- середньоденний заробіток 422 грн. 17 коп. = 127 495 грн. 54 коп./302;

- сума відпускних 422 грн. 17 коп.= 422 грн. 17 коп. х 1;

Примітка: із розрахункового періоду виключений період простою у роботі ОСОБА_1 з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року.

2) у січні 2023 року за 17 (сімнадцять) календарних днів у розмірі 8493 грн. 88 коп. Метод розрахунку:

- розрахунковий період січень 2022 року - грудень 2022 року;

- сума загального доходу 150 891 грн. 70 коп. (січень 2022 року 11 980 грн., лютий 2022 року 11 980 грн., березень 2022 року 11 980 грн., квітень 2022 року 11 980 грн., травень 2022 року 11 980 грн., червень 2022 року 11 980 грн., липень 2022 року 11 980 грн., серпень 2022 року 11 980 грн., вересень 2022 року (за 21 день) 8386 грн., жовтень 2022 року виключений, листопад 2022 року (за 10 днів) 11 289 грн. 54 коп., грудень 2022 року 35 376 грн. 16 коп. (з урахуванням суми різниці недоплаченої щорічної основної відпустки за грудень 2022 року, а саме 389 грн. 66 коп.= 422 грн. 17 коп. 37 грн. 51 коп.));

- кількість днів у розрахунковому періоді 302;

- середньоденний заробіток 499 грн. 64 коп. = 150 891 грн. 70 коп./302;

- сума відпускних 8493 грн. 88 коп.= 499 грн. 64 коп. х 17;

Примітка: із розрахункового періоду виключений період простою у роботі ОСОБА_1 з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року.

3) у березні 2023 року за 13 (тринадцять) календарних днів у розмірі 6668 грн. 87 коп. Метод розрахунку:

- розрахунковий період березень 2022 року - лютий 2023 року;

- сума загального доходу 155 948 грн. 81 коп. (березень 2022 року 11 980 грн., квітень 2022 року 11 980 грн., травень 2022 року 11 980 грн., червень 2022 року 11 980 грн., липень 2022 року 11 980 грн., серпень 2022 року 11 980 грн., вересень 2022 року (за 21 день) 8386 грн., жовтень 2022 року виключений, листопад 2022 року (за 10 днів) 11 289 грн. 54 коп., грудень 2022 року 35 376 грн. 16 коп., січень 2023 року 11 204 грн. 61 коп. (з урахуванням суми різниці недоплаченої щорічної основної відпустки за січень 2023 року, а також допомоги по тимчасовій непрацездатності), лютий 2023 року 17 812 грн. 50 коп.);

- кількість днів у розрахунковому періоді 304;

- середньоденний заробіток 512 грн. 99 коп. = 155 948 грн. 81 коп./304;

- сума відпускних 6668 грн. 87 коп. = 512 грн. 99 коп. х 13;

Примітка: із розрахункового періоду виключений період простою у роботі ОСОБА_1 з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року.

4) у травні 2023 року за 15 (п`ятнадцять) календарних днів у розмірі 8196 грн. 75 коп. Метод розрахунку:

- розрахунковий період травень 2022 року квітень 2023 року;

- сума загального доходу 166 666 грн. 04 коп. (травень 2022 року 11 980 грн., червень 2022 року 11 980 грн., липень 2022 року 11 980 грн., серпень 2022 року 11 980 грн., вересень 2022 року (за 21 день) 8386 грн., жовтень 2022 року виключений, листопад 2022 року (за 10 днів) 11 289 грн. 54 коп., грудень 2022 року 35 376 грн. 16 коп., січень 2023 року 11 204 грн. 61 коп., лютий 2023 року 17 812 грн. 50 коп., березень 2023 року 18 797 грн. 34 коп. (з урахуванням суми різниці недоплаченої щорічної основної відпустки за березень 2023 року), квітень 2023 року 15 879 грн. 89 коп.);

- кількість днів у розрахунковому періоді 305;

- середньоденний заробіток 546 грн. 45 коп. = 166 666 грн. 04 коп./305;

- сума відпускних 8196 грн. 75 коп. = 546 грн. 45 коп. х 15;

Примітка: із розрахункового періоду виключений період простою у роботі ОСОБА_1 з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року.

Враховуючи наведене, судова колегія установила, що загальний розмір недоплати часу перебування ОСОБА_1 у щорічній основній відпустці в період з грудня 2022 року по травень 2023 року включно становить 13 286 грн. 65 коп. = 23 781 грн. 67 коп. (загальна сума щорічної основної відпустки в період з грудня 2022 року по травень 2023 року включно) 10 495 грн. 02 коп. (фактично виплачена відповідачем сума щорічної основної відпустки).(т.1 а.с.54)

Окрім того, апеляційним судом установлено, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 (16 травня 2023 року) виплатив їй компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 2290 грн. 47 коп., виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 327 грн. 21 коп. (т.1 а.с.54)

Такий розмір компенсації проведений відповідачем шляхом ділення сумарного заробітку позивачки за останні 12 місяців (розрахунковий період з травня 2022 року по квітень 2023 року) у розмірі 99 800 грн. 43 коп. на кількість календарних днів 305 днів, отриманий результат перемножено на число календарних днів відпустки - 7.

Як з`ясовано колегією суддів вище, за 12 місяців розрахункового періоду з 01 травня 2022 року по 30 квітень 2023 року позивачка фактично отримувала дохід лише за шість місяців (листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень, квітень 2023 року) на загальну суму 99 800 грн. 43 коп.

Саме на основі вказаного доходу відповідач, уважаючи, що зазначена сума і є виплатами за останні 12 календарних місяців, визначив загальну суму, яка підлягає компенсації позивачці за 7 днів невикористаної відпустки.

За вказаних обставин, відповідач усі 12 місяців із розрахункового періоду (з 01 травня 2022 року по 30 квітень 2023 року), включно із травень 2022 року по вересень 2022 року, коли позивачці не нараховувались заробітна плата, розглянув як цілісний період, протягом якого остання мала дохід у сумі 99 800 грн. 43 коп., за яким, на думку Головного управління, і має визначатися розмір компенсації за невикористані відпустки.

Колегія суддів уважає такий підхід неправильним, оскільки у період, коли позивачка не мала виплат, та якщо кількість днів цього періоду мають враховуватися при розрахунку середньоденної заробітної плати (а ті потім - для обчислення суми компенсації за невикористані відпустки), то в такому разі цей розрахунок має базуватися (щодо позивачки) на посадовому окладі (відповідно до кількості місяців розрахункового періоду).

Тобто метод обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки аналогічний методу розрахунку оплати часу відпусток, який наведений апеляційним судом вище.

Відтак, під час звільнення ОСОБА_1 зі служби, Головне управління ДПС у Миколаївській області повинно було нарахувати і оплатити останній компенсацію за невикористану відпустку відповідно до Порядку №100 в розмірі 3825 грн. 15 коп.

Метод розрахунку:

- розрахунковий період травень 2022 року квітень 2023 року;

- сума загального доходу 166 666 грн. 04 коп. (травень 2022 року 11 980 грн., червень 2022 року 11 980 грн., липень 2022 року 11 980 грн., серпень 2022 року 11 980 грн., вересень 2022 року (за 21 день) 8386 грн., жовтень 2022 року виключений, листопад 2022 року (за 10 днів) 11 289 грн. 54 коп., грудень 2022 року 35 376 грн. 16 коп., січень 2023 року 11 204 грн. 61 коп., лютий 2023 року 17 812 грн. 50 коп., березень 2023 року 18 797 грн. 34 коп. (з урахуванням суми різниці недоплаченої щорічної основної відпустки за березень 2023 року), квітень 2023 року 15 879 грн. 89 коп.);

- кількість днів у розрахунковому періоді 305;

- середньоденний заробіток 546 грн. 45 коп. = 166 666 грн. 04 коп./305;

- сума компенсації за невикористану відпустку 3825 грн. 15 коп. = 546 грн. 45 коп. х 7;

Примітка: із розрахункового періоду виключений період простою у роботі ОСОБА_1 з 22.09.2022 року по 21.11.2022 року.

За таких обставин, сума недоплаченої ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку складає 1534 грн. 68 коп. = 3825 грн. 15 коп. 2290 грн. 47 коп.

Загальна сума заборгованості (недоплачена сума оплати часу щорічної відпустки та компенсації за невикористану відпустку), яка підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 складає 14 821 грн. 33 коп.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції при розрахунку оплати часу щорічної основної відпустки та компенсації за невикористані дні відпусток позивачці неправильно застосував приписи Порядку №100, що призвело до помилкового розміру таких виплат, які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів наголошує, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності за січень 2023 року в розмірі 561 грн. 56 коп. не є предметом оскарження апеляційної скарги Головного управління ДПС у Миколаївській, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на те, що у вказаній частині позовних вимог судом першої інстанції ухвалене незаконне та необґрунтоване рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та не врахуванням практики Верховного Суду, апеляційний суд уважає за необхідне скасувати оскаржуване судове рішення в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 :

- оплати за час перебування її у відпустці в період з грудня 2022 року по травень 2023 року в загальному розмірі 31209 гривень 60 копійок, та компенсації за невикористанні 7 днів щорічної відпустки в розмірі 3077 гривень 23 копійки.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року у справі №400/8400/23 скасувати в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 :

- оплати за час перебування її у відпустці в період з грудня 2022 року по травень 2023 року в загальному розмірі 31209 гривень 60 копійок, та компенсації за невикористанні 7 днів щорічної відпустки в розмірі 3077 гривень 23 копійки.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у загальному розмірі 14 821 грн. 33 коп. (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять одну гривню 33 копійки).

В іншій частині Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року у справі №400/8400/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло