Справа № 500/7701/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7701/23 пров. № А/857/6955/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. про залишення без розгляду позовної заяви Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції, про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної поліцейським майну поліції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (суддя суду І інстанції: Подлісна І.М., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 12.03.2023р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою від 12.03.2024р. в порядку ч.3 ст.122 КАС України позовну заяву Департаменту патрульної поліції /ДПП/ до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції /УПП/ в Тернопільській обл. ДПП, про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної поліцейським майну поліції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин (а.с.136-137).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ДПП, який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового залишення позову без розгляду (а.с.142-145).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно визначив всі обставини справи, при цьому помилково зазначив рішення суду, яким ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, через що хибно визначив дату початку перебігу строку звернення до суду із розглядуваним позовом.

Оскільки позов стосується стягнення з відповідача, який є працівником поліції, матеріальної шкоди за пошкодження належного позивачу службового автомобіля, тому істотним моментом є визначення розміру заподіяної шкоди. Для цього позивач звернувся до експертної установи і лише після отримання відповідного висновку зміг сформувати позовну заяву.

Також в цьому випадку дії позивача не є зловживанням своїми процесуальними правами, оскільки він не допускав недобросовісної поведінки, не вчиняв умисних несумлінних дій, що могли призвести до негативних наслідків.

Представник відповідача адвокат Никитюк Р.І. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.178-188).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи, відповідно до наказу ДПП № 1528 о/с від 12.12.2022р. відповідач ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській обл. ДПП (а.с.5).

28.02.2023р. згідно з розстановкою сил та засобів роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській обл. ДПП екіпаж «Юпітер-0204» у складі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заступили для несення служби на автодорозі М-19 «Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблене» в нічну зміну на службовому автомобілі «PEUGEOT 301», д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні) (а.с.12).

01.03.2023р. о 07 год 21 хв. у м.Тернополі на 356 км автодороги М-19 «Доанове -Ковель - Чернівці - Тереблене», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 301», д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості та виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з транспортним засобом «MAN TGX 18.440», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом BODEX KIS38, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

01.06.2023р. відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД № 039239 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та матеріали справи направлено до суду для прийняття рішення по суті (а.с.13).

14.06.2023р. постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. в справі № 607/10016/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.14 і на звороті).

Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 14.06.2023р. у справі № 607/10016/23 набрала законної сили 26.06.2023р.

Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/120-23/10177-АВ від 03.11.2023р., проведеного Тернопільським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, сума матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «PEUGEOT 301», д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), внаслідок ДТП, яка мала місце 01.03.2023р., в результаті дій водія ОСОБА_1 , може складати 305814 грн. 90 коп.

Власником пошкодженого службового автомобіля є позивач ДПП (а.с.15).

Ухвалою суду від 21.02.2024р. позовну заяву ДПП залишено без руху, зокрема, через неподання позивачем клопотання про поновлення пропущеного тримісячного строку звернення до суду із розглядуваним позовом (а.с.87-89).

На виконання згаданої ухвали суду позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яку обґрунтовував необхідністю проведення експертного дослідження для визначення дійсного розміру заподіяної шкоди. При цьому, експертною установою виконуються експертні дослідження в порядку черговості надходження; пріоритет надається дослідженням за фактами воєнних злочинів. Сам позивач не міг впливати на тривалість та черговість призначення і проведення транспортно-товарознавчої експертизи для визначення суми завданих збитків.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. залишено без розгляду позовну заяву ДПП.

Постановляючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду; причини його пропуску, наведені останнім у позовній заяві, є неповажними.

При цьому, розглядуваний строк встановлений ч.2 ст.122 КАС України і складає три місяці. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.06.2023р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Звідси, строк звернення до суду із розглядуваним позовом закінчився 15.09.2023р., хоча позивач подав позовну заяву 27.11.2023р. Факт звернення позивача до Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не є підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Також поведінка позивача, як суб`єкта владних повноважень, з приводу пропуску строку звернення до суду з цим позовом, має ознаки зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду без поважних причин правильними та обґрунтованими.

Водночас, суд першої інстанції неправильно з`ясував дійсні обставини справи, помилково визначив дату початку відліку строку звернення до суду, а також навів безпідставні висновки щодо зловживання позивачем процесуальними правами, що стверджується наступним.

Предметом спору в цій справі є відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної поліцейським майну поліції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про звернення позивача до суду поза межами встановленого тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України.

Натомість, позивач стверджує, що лише після отримання висновку експертного дослідження № ЕД-19/120-23/10177-АВ від 03.11.2023р., проведеного Тернопільським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, яким визначена сума матеріальної шкоди, він зміг сформувати позовну заяву і подати її до суду.

Частиною 1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач є працівником поліції; останній під час виконання службових обов`язків вчинив дорожньо-транспортну пригоду, через що заподіяв ушкодження службовому автомобілю.

Отже, у спірних правовідносинах, які склались у цій справі, ДПП є суб`єктом владних повноважень, а тому в силу абз.2 ч.2 ст.122 КАС України з позовом до фізичної особи може звернутись до суду в тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду також необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Із матеріалів справи висновується, що 14.06.2023р. постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. в справі № 607/10016/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 14.06.2023р. у справі № 607/10016/23 набрала законної сили 26.06.2023р.

За таких обставин та правового врегулювання, для ДПП як суб`єкта владних повноважень тримісячний строк звернення до суду з цим позовом розпочався 26.06.2023р. і закінчився 27.09.2023р.

Саме з цього моменту позивач дізнався про порушення інспектором поліції Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження службового автомобіля.

Натомість, позивач звернувся до суду з цим позовом 24.11.2023р., що стверджується відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні (а.с.40).

Єдиною підставою для поновлення строку позивач наводить необхідність отримання висновка про експерта, яким встановлено дійсний розмір заподіяної шкоди майну ДПП.

Водночас, така обставина не може вважатися об`єктивною перешкодою для звернення до суду, оскільки нормами процесуального закону передбачена можливість проведення експертизи під час судового розгляду. Також позивач, будучи власником службового автомобіля, мав інформацію про балансову вартість автомобіля, а тому не був позбавлений можливості сформувати попередній розмір заподіяної шкоди з подальшим коригуванням такого.

Окрім цього, замовлення позивача стосовно проведення автотоварознавчої експертизи здійснено 18.09.2023р., тобто після спливу значного проміжку часу від моменту дорожньо-транспортної пригоди (а.с.17-31).

За правилами ст.ст.123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з позовом і розраховувати на одержання судового захисту.

За загальним правилом обчислення строків звернення до суду здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку. При цьому поважність причин пропуску строку звернення до суду повинен доводити саме позивач.

Норми КАС України передбачають можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010р., заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви до суду.

З огляду на обставини, на які посилається позивач, в обґрунтування причин пропуску звернення до суду із цим позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання їх неповажними.

Щодо оцінки дій представника позивача як зловживання процесуальними правами колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.2 ст.45 КАС України у урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Як слідує з вищевикладеного, позивач ДПП звернувся до суду із розглядуваним позовом із недотриманням тримісячного строку; на виконання вимог ухвали суду подав заяву про поновлення пропущеного строку, навів причини такого пропуску.

В розрізі викладеного, такі дії позивача помилково розцінені судом першої інстанції як зловживання процесуальними правами.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, тому останній пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, останнім не наведено поважних причин його пропуску, а тому позовну заяву необхідно залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для залишення без розгляду позову в адміністративній справі № 500/7701/23 на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно прийняв рішення про залишення позову без розгляду, однак допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (неправильно визначив початок відліку строку звернення до суду), порушення норм процесуального права (в частині кваліфікації дій позивача як зловживання правами), через що оскаржувану ухвалу суду слід змінити в частині дійсних мотивів залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі № 500/7701/23.

В решті ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують інших висновків прийнятого судового рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ДПП.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. змінити в частині мотивів залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі № 500/7701/23, виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Департамент патрульної поліції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Дата складання повного тексту судового рішення: 22.05.2024р.