Справа № 520/32164/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. Справа № 520/32164/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 23.01.24 у справі № 520/32164/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неприйнятті рішення про переміщення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про переміщення ОСОБА_1 ;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 4900,00 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 28.09.2023 про переміщення за станом здоров`я.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.09.2023 про переміщення за станом здоров`я та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 в сумі 4900,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не врахував приписи п.2.3.2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, які містять виключний перелік наказів по особовому складу, що видаються керівником військової частини (установи), та не включають таку форму наказу, як наказ про відмову у переміщенні або переводу по службі, тобто Військова частина НОМЕР_1 , розглянувши рапорт позивача про переміщення по службі, не зобов`язана приймати рішення у формі наказу. Зазначає, що позивач приховав від суду надання йому відповіді за результатами розгляду його рапорту, а судом не забезпечено залучення Військової частини НОМЕР_1 до розгляду по суті спірних правовідносин, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність належного розгляду рапорту позивача, адже рапорт від 28.09.2023 за вх. №341 на переведення до іншого виду Збройних Сил України розглянутий та реалізований в межах дискреційних повноважень командиром Військової частини НОМЕР_1 . За таких обставин відсутня протиправна бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту позивача про переведення його на іншу посаду в зв`язку із визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України. Звертає увагу, що на рапорт позивача надана вичерпна відповідь командуванням Військової частини НОМЕР_1 та доведена по команді до командування Військової частини НОМЕР_2 .

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що молодший лейтенант командир стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_3 Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 Сил територіальної оборони Збройних Сил України ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 23.02.2023 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Як зазначив представник позивача у позовній заяві, виконуючи покладені на нього обов`язки із захисту Батьківщини, 04.04.2023 ОСОБА_1 отримав пов`язані із цим травми.

Вказане підтверджується довідкою про обставини травмування від 26.06.2023 за № 1/63/155, яку видано Військовою частиною НОМЕР_3 , довідкою військово-лікарської комісії від 04.07.2023 за № 3759, виданою Військовою частиною НОМЕР_4 , та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 053351 від 25.10.2023.

За результатами проходження ВЛК визначено, що позивач обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах).

Враховуючи висновки ВЛК, викладені у довідці від 04.07.2023 за № 3759, позивач подав командиру В/ч НОМЕР_5 рапорт від 28.09.2023 про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі запиту ІНФОРМАЦІЯ_3 №4603/вп від 21.09.2023.

Також представник позивача скерував до командира Військової частини НОМЕР_2 адвокатський запит № 170 від 18.10.2023, в якому поставив до відома, що ОСОБА_1 подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_3 про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі запиту ІНФОРМАЦІЯ_3 № 4603/вп від 21.09.2023. 01.10.2023 за вих. № 1/29/1741 за підписом командира 229 окремого батальйону територіальної оборони направлено план переміщення до 127 ОБТО для затвердження. 09.10.2023 за вих. № 1656/2564 за підписом командира Військової частини НОМЕР_6 направлено план переміщення на затвердження командиру військової частини НОМЕР_2 з проханням повідомити про дату та номер реєстрації плану переміщення у Військовій частині НОМЕР_2 та часу затвердження переміщення ОСОБА_1 .

Листом від 24.10.2023 за № 1541/11748 надано відповідь на запит адвоката позивача від 18.10.2023 за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 , в якому повідомлено, що станом на 23.10.2023 відповідне рішення щодо переміщення ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 не надходило, а план переміщення з відповідними документами направлено на розгляд командування Військової частини НОМЕР_1 .

У листі від 24.10.2023 за № 1542/11756 за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 зазначено, що план переміщення осіб офіцерського складу на посади номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_7 , залишено без розгляду. Командиром Військової частини НОМЕР_1 позитивного рішення не прийнято.

25.10.2023 представник позивача направив до командира Військової частини НОМЕР_1 запит № 172, в якому просив повідомити про результат розгляду документів ОСОБА_1 та затвердження плану його переміщення.

Позивач вважає, що бездіяльністю командування Військової частини НОМЕР_1 порушено його право на переведення за станом здоров`я, оскільки наявні розлади здоров`я прямо впливають на можливість виконання ним службових обов`язків та завдань на посаді, що зараз займає позивач. В свою чергу, бездіяльність відповідача створює передумови для порушення позивачем дисципліни та порядку несення служби і такі порушення можуть прямо проявлятися у неможливості виконання бойових завдань та чергувань.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду із позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, виходячи з обставин справи, дійшов висновку, що Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача від 28.09.2023 про переміщення чи відмову у переміщенні до ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи стан здоров`я ОСОБА_1 , з прийняттям відповідного письмового наказу по особовому складу.

З огляду на те, що у спірних правовідносинах суд не наділений повноваженнями щодо оцінки наявності чи відсутності підстав для переміщення позивача за станом здоров`я без вчинення таких дій зі сторони належного суб`єкта - Військової частини НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 28.09.2023 про переміщення за станом здоров`я та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про переміщення за станом здоров`я від 28.09.2023 з прийняттям мотивованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (стаття 31 Статуту).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут збройних сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Статтею 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (стаття 111 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 117 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Отже, переміщення по службі оформлюється письмовим наказом по особовому складу на підставі відповідних документів, право на видання якого має командир військової частини.

Згідно з пунктом 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.

Переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку. Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання (п. 113 Положення).

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 за № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.1.5 Інструкції для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються, зокрема, 1) Подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) про переміщення.

Пунктом 4.15 Інструкції передбачено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Пункт 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади, серед іншого, за сімейними обставинами - на особисте прохання; 3) на нижчі посади, серед іншого, за сімейними обставинами - на особисте прохання.

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, зі службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) є прямим начальником усього особового складу полку.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 за №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. Рапорт має бути зареєстрований в службі діловодства військової частини.

Згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Відтак командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по суті порушених питань.

За матеріалами справи ОСОБА_1 на ім`я начальника ВЧ НОМЕР_5 скеровано рапорт про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі запиту ІНФОРМАЦІЯ_3 №4603/вп від 21.09.2023, який вказано в якості додатку до такого рапорту.

У листі від 24.10.2023 за № 1542/11756 за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 зазначено, що план переміщення осіб офіцерського складу на посади номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_7 , залишено без розгляду. Командиром Військової частини НОМЕР_1 позитивного рішення не прийнято.

Тобто фактично рапорт ОСОБА_1 про переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_2 Військовою частиноюА1155 по суті розглянутий не був, оцінку обставинам можливого погіршення стану здоров`я позивача надано не було, оскільки ані обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту відповідачем прийнято не було, як і не прийнято відповідного наказу по особову складу про переміщення та затвердження плану переміщення.

Жодних доказів на спростування зазначеного відповідач під час розгляду справи до суду не надав.

Вказане свідчить, що Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача від 28.09.2023 про переміщення чи відмову у переміщенні до ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи стан здоров`я ОСОБА_1 , з прийняттям відповідного письмового наказу по особовому складу.

За змістом частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що у спірних правовідносинах суд не наділений повноваженнями щодо оцінки наявності чи відсутності підстав для переміщення позивача за станом здоров`я без вчинення таких дій зі сторони належного суб`єкта - Військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 28.09.2023 про переміщення за станом здоров`я та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про переміщення за станом здоров`я від 28.09.2023 з прийняттям мотивованого рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Щодо посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не забезпечено залучення Військової частини НОМЕР_1 до розгляду по суті спірних правовідносин, то колегія суддів зазначає, що ухвалу про відкриття провадження від 16.11.2023 у справі № 520/32164/23 надіслано Військовій частині НОМЕР_1 до Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та нею отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа (а.с. 59).

Розподіл судових витрат здійснено судом першої інстанції в порядку ст. 139 КАС України та стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 в сумі 4900,00 грн

В цій частині рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується.

Доводів щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в цій частині в апеляційній скарзі відповідачем не наведено.

Отже, в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не може бути перевірена судом апеляційної інстанції, зважаючи на вимоги частини другої ст. 308 КАС України щодо можливого виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі № 520/32164/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова