Справа № 560/205/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/205/20

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

14 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника позивача: Петель Р.В.,

представника позивача: Шостацької Т.В.,

представника відповідача: Осецького Б.Й.,

представника третьої особи: Кабальського Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області до Вищого професійного училища № 4 (ВПУ №4), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вищого професійного училища № 4, в якому просило суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Вищого професійного училища №4, розташованих за адресами: вул. Інститутська, 10, вул. Інститутська, 14/1, м. Хмельницький, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначених в Акті складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 17 грудня 2019 року № 529.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, позовні вимоги задоволено.

Постановою Верховного Суду від 25.05.2023 касаційну скаргу Вищого професійного училища № 4 задоволено. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі № 560/205/20 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Хмельницького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не вирішували питання про залучення до участі у справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , яка є орендарем за договором № 2008 від 16.07.2018, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , та не вирішували правовий статус такого учасника справи, у користуванні якого перебувало майно, щодо якого в тому числі, застосовано заходи реагування за даним адміністративним позовом.

Під час нового розгляду ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях поклався на розсуд суду.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з актом перевірки Вищого професійного училища № 4 (ВПУ №4) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №529 від 17 грудня 2019 року було встановлено наявність 15-ти порушень.

У подальшому відповідач ряд порушень усунув.

Відповідно до матеріалів справи між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області, з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , з другої сторони, 16 липня 2018 року укладено договір № 2008 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності - підвальні приміщення загальною площею 278,6 кв.м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 у будівлі блоку теоретичних занять, що перебуває на балансі Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького. Згідно з п. 5.12. Договору відповідальність за дотримання правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарії є обов`язком орендаря. Строк чинності Договору оренди до 15 червня 2021 року.

Отже, станом на час нового розгляду справи судом першої інстанції ФОП ОСОБА_1 не є користувачем майна, що належить до державної власності - підвальні приміщення загальною площею 278,6 кв.м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту перевірки від 10.10.2023 №4 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області встановлено, що залишається не усунутим одне порушення, - насоси підвищувачі тиску внутрішнього протипожежного водопроводу знаходяться у непрацездатному стані (гуртожиток). Вказано, що відповідачем порушено вимоги розділу V, п.2.2, п.п.9 ППБУ (том 3, а.с.47-51).

Отже, станом на час апеляційного розгляду справи відповідачем не усунуто одне порушення, - насоси підвищувачі тиску внутрішнього протипожежного водопроводу знаходяться у непрацездатному стані (гуртожиток ВПУ №4, який розташований за адресою АДРЕСА_3 ).

Згідно з Актом державної прийомки будівлі (споруди), будівництво гуртожитку по АДРЕСА_3 розпочалось у грудні 1966 року і завершилось у вересні 1968 року. Акт не містить інформації стосовно протипожежного стану будівлі, у тому числі щодо стану внутрішнього протипожежного водопроводу. Водночас, оцінка комісії щодо водопроводу вказана - задовільно. Загальна оцінка гуртожитку - задовільно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано доказів, які б окремо або в сукупності свідчили про порушення позивачем вимог законодавства, зокрема, доказів того, що насосні установки для підвищення тиску були установлені, а потім демонтовані відповідачем.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною ч. 2 ст. 51 та ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України (КЗЦ України) передбачено, що забезпечення техногенної та пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на керівників та власників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Київ та Севастополь, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Так, п. п. 27 п. 4 Положення про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 р. №3 (у редакції наказу ДСНС України від 21.09.2017 р. №507) визначено, що Управління відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території організовує і здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

В силу ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежно-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожеженебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту.

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Положеннями ч.2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

Згідно з підпунктами 2 та 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ система внутрішнього протипожежного водопроводу повинна відповідати таким вимогам:

- кожен пожежний кран-комплект має бути укомплектований пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів (за наявності таких насосів), а також важелем для полегшення відкривання вентиля. Елементи з`єднання пожежного крана, рукавів та ручного пожежного ствола мають бути однотипними;

- пожежні кран-комплекти не рідше одного разу на рік підлягають технічному обслуговуванню і перевірці на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування. Пожежні кран-комплекти повинні постійно бути справними і доступними для використання.

Водночас, на час будівництва гуртожитку Вищого професійного училища № 4 (ВПУ №4) був чинний СНіП II Г. 1-62 від 01.04.1962 Внутрішній водопровід житлових і громадських будівель.

Відповідно до пункту 8.1 розділу 8 СНіП II Г. 1-62 насосні установки використовуються для підвищення тиску в мережі водопроводу будівлі (або групи будівель) при постійній або періодичній відсутності тиску в зовнішній мережі.

Згідно з пунктом 8.5 розділу 8 СНІП II Г. 1-62 насоси допускається передбачати з ручним, дистанційним чи автоматичним керуванням. При дистанційному пуску пожежних насосів пускові кнопки повинні передбачатися у пожежних кранах, не забезпечених потрібним напором від зовнішньої мережі.

Крім того, відповідно до п.22 розділу ІІ ППБУ під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Згідно з матеріалами справи під час проведення позапланової перевірки працівниками ГУ ДСНС встановлено, що насоси підвищувачі тиску, які були встановлено у підвальному приміщенні відсутні, на підставі чого відповідач дійшов висновку, що працівниками закладу всупереч вимогам правил пожежної безпеки знижено рівень пожежної безпеки об`єкту. При цьому, про наявність насосів свідчать кнопки дистанційного запуску насосів у шафах пожежних кран комплектів.

Натомість відповідач вказує, що наявність пускових кнопок свідчить лише про наявність тільки кнопок та не підтверджує існування самих насосних установок.

Отже, відповідно до чинних на час будівництва гуртожитку Вищого професійного училища № 4 (ВПУ №4) норм пожежної безпеки наявність насосних установок була необхідною умовою для підвищення тиску в мережі водопроводу будівлі. При дистанційному пуску пожежних насосів пускові кнопки повинні передбачатися у пожежних кранах, не забезпечених потрібним напором від зовнішньої мережі.

Колегія суддів зазначає, що визначальним моментом в даних спірних правовідносинах є підтвердження наявності належного тиску в мережі водопроводу будівлі гуртожитку по вул. Інститутській, 14/1, який у випадку виникнення надзвичайної ситуації (пожежі) забезпечить можливість своєчасного та ефективного проведення заходів з усунення небезпеки для життя та здоров`я мешканців цього гуртожитку.

В судовому засіданні встановлено, що докази наявності належного тиску в мережі водопроводу будівлі гуртожитку по вул. Інститутській, 14/1, власником якого є Вище професійне училище № 4, відсутні.

Отже, відповідачем не доведено відсутність необхідності встановлення відповідних насосних установок з кнопками дистанційного управління.

Оцінюючи аргументи сторін, а також характер спірних правовідносин колегія суддів враховує, що за змістом статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Таким чином, при вирішенні справи суд враховує баланс інтересів та вважає, що життя та здоров`я людини є пріоритетними та переважають над іншими правами та інтересами, тому визначений у даному позові захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі гуртожитку по вул. Інститутській, 14/1 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідає критеріям співмірності та пропорційності, оскільки забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення перед власними інтересами відповідача.

Разом із тим суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Такий захід реагування не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю людей.

З урахуванням встановлених у справі обставин висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року скасувати.

Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Вищого професійного училища №4 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначених в Акті складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 17 грудня 2019 року № 529.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 травня 2024 року

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.