Справа № 766/1453/24
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/1453/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024

20 травня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Арутюнова К.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ДПП Павлюк А.О.

відповідач інспектор УПП в Херсонській області Кадигроб В.О. не з`явився.

справа №766/1453/24 провадження№2-а/766/294/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,), Інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого лейтенанта поліції Кадигроб Василя Олеговича (РНОКПП: невідомий, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул.. Адмірала Сенявіна, 128) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача.

30 січня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого лейтенанта поліції Кадигроб Василя Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить скасувати постанову Інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого лейтенанта поліції Кадигроб Василя Олеговича серії БАД №032440 від 22.01.2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позиція позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.01.2024 року Інспектором взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшим лейтенантом поліції Кадигроб В.О. винесено постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. передбачену ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 22.01.2024 року о 13-00 годині у м. Херсоні на перехресті Івана Богуна та вул.. Лавреньова, керуючи транспортним засобом СHEVROLET AVEO номерний знак НОМЕР_1 не надав перевагу пішоходу.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою і підлягає скасуванню з підстав того, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП не було надано жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем правил дорожнього руху.

В судовому засіданні позивач викладені вимоги у позові підтримав, додатково пояснив, що в супереч діючому законодавству на місці зупинки транспортного засобу відповідачем не було надано позивачу доказів порушення останнім ПДР, з огляду на що позивач вважає зупинку його транспортного засобу незаконною, а відтак і всі подальші дії інспектора при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення на нього.

За таких обставин, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках.

В даному випадку, зупинивши автомобіль ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави, відповідач порушив права позивача. Доказів правомірності зупинки не надано, свідки не залучалися, відеодокази для перегляду також не надавалися в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин просив скасувати оскаржувану постанову.

Позиція відповідачів.

15.03.2024 року представник відповідача Департаменту ПП за довіреністю Павлюк А.О. через підсистему «Електронний суд» надала відзив на адміністративний позов про скасування постанови БАД №032440 від 22.01.2024 у справі про адміністративне правопорушення, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі виходячи з наступного.

22.01.2024 року о 12-15 год в м. Херсоні на перехресті вул.. Лавреньова та вул.. Івана Богуна поліцейські помітили як водій автомобіля СHEVROLET AVEO номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Івана Богуна (зі сторони вул. Нафтовиків в бік пл.. Білозерської) не надав дорогу пішоходу, що почав рух через проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході в межах перехрестя, чим порушив п. 18.1 ПДР України, за що згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Працівниками поліції вирішено зупинити вказаний автомобіль, шляхом увімкнення проблискових маячків. Водієм зазначеного транспортного засобу виявився позивач.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектором складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №032440 від 22.01.2024 та надано ОСОБА_1 для ознайомлення. За результатами розгляду адміністративної справи до останнього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. шляхом винесення постанови.

До відзиву долучено диск DVD-R з відеофайлами « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 2».

У судовому засіданні представник відповідача Павлюк А.О. зазначила, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою, тому підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні, проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, зазначених у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову..

Інспектор УПП в Херсонській області Кадигроб В.О. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив, відзив на позов до суду не находив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2024 року позов залишено без руху, позивачу надано 5-ти денний строк на усунення зазначених в ній недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі. Залучено в якості другого відповідача по справі Департамент патрульної поліції. Призначено судове засідання на 29.02.2024 року.

За клопотанням представника відповідача ДПП Павлюк А.О. судове засідання відкладено на 18.03.2024 року.

15.03.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та DVD-R диск.

За клопотанням позивача судове засідання відкладено на 04.04.2024 року.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 18.04.2024 року.

У звязку із перебууванням головуючого судді у справі на навчанні розгляд справи не відбувся. Судове засідання у справі призначено на 01.05.2024 року.

У судовому засіданні учасники судового провадження надали пояснення, здійснено відтворення відеозаписів наданих для огляду представником відповідача. У судовому засіданні оголошено переву до 20.05.2024 року.

У судовому засіданні, позивач підтримав заявлений позов та вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ДПП Павлюк А.О. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наданих у відзиві та поясненнях наданих в ході розгляді справ.

Обставини встановлені судом.

22 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

У постанові серії БАД від 22.01.2024 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 22.01.2024 року о 12 год. 15 хв. в м. Херсоні на перехресті вул.. Лавреньова та вул.. Івана Богуна водій ОСОБА_1 керуючи т.з. СHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Івана Богуна не надав перевагу пішоходу, на пішохідному переході, чим порушив п. 18.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказану постанову водій ОСОБА_1 отримав на місці її складення, про що свідчить особистий підпис останнього у графі «Підпис особи притягнутої до адміністративної відповідальності».

З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що позивач, не згоден з вказаною постановою, оскільки він не перешкоджав жодному пішоходу. На прохання надати докази у вигляді пояснення пішохода, якого позивач, нібито, не пропустив, або свідків чи інші докази, які підтверджували б порушення ПДР, відповідач таких доказів не надав.

Позивач вважає, що розгляд справи відповідачем інспектором поліції ОСОБА_2 не відповідав вимогам закону, а висновок про його винність у скоєнні даного правопорушення була висловлена без надання будь-яких доказів.

За таких обставин, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених Законом.

В даному випадку, зупинивши автомобіль без будь-якої правової підстави, відповідач порушив Закон і права позивача.

З поданого представником Департаменту патрульної поліції відзиву встановлюється, що 22.01.2024 року о 12-15 год в м. Херсоні на перехресті вул.. Лавреньова та вул.. Івана Богуна поліцейські помітили як водій автомобіля СHEVROLET AVEO номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Івана Богуна (зі сторони вул. Нафтовиків в бік пл.. Білозерської) не надав дорогу пішоходу, що почав рух через проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході в межах перехрестя, чим порушив п. 18.1 ПДР України, за що згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Працівниками поліції вирішено зупинити вказаний автомобіль, шляхом увімкнення проблискових маячків. Водієм зазначеного транспортного засобу виявився позивач.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектором складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №032440 від 22.01.2024 та надано ОСОБА_1 для ознайомлення. За результатами розгляду адміністративної справи до останнього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. шляхом винесення постанови.

Представник відповідача зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою.

З дослідженого у судовому засіданні відео файлу « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_3 2» вбачається, що 22.01.2024 року близько 12:06:06 год. на нерегульованому пішохідному переході пішохід перетинає пішохідний перехід, в подальшому працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль СHEVROLET AVEO номерний знак НОМЕР_1 .

На відео файлах зафіксовано процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (у редакції чинній на час складання постанови серії НК №336979 від 06.02.2019 року).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 зазначеного Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З наведених норм законодавства вбачається, що за наявності факту порушення водієм ПДР зупинка транспортного засобу є законною, і лише з дотриманням таких умов у інспектора поліції виникає право на реалізацію повноважень вимагати у особи пред`явлення нею документів, зокрема посвідчення водія.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Досліджений у судовому засіданні диск із відеозаписом правопорушення, не може бути прийнятий судом в якості доказу, оскільки у відеозаписі відсутній факт зафіксованого порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Тож, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому порушення ПДР, оскільки беззаперечних доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.

Крім того, Судом не може бути прийнято до уваги як належні та допустимі докази відеофайли « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 2» на які посилається відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки в порушення підпункту третього частини третьої статті 283 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Також суд зазначає, що показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не додано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

Стосовно твердження сторони відповідача про беззаперечне право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, то суд зазначає, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи на керування транспортним засобом, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію т.з. та полісу страхування є неправомірними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, з урахуванням ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів, як-то показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не додано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

На підставі викладеного, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,), Інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого лейтенанта поліції Кадигроб Василя Олеговича (РНОКПП: невідомий, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул.. Адмірала Сенявіна, 128) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД №032440 від 22.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 20.05.2024 року.

СуддяЄ. М. Булах