Справа № 420/6939/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6939/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління державної міграційної служби в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДМС в Одеській області), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної міграційної служби в Одеській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона неодноразово зверталась до ГУ ДМС в Одеській області із проханням надати їй тимчасовий захист, в своєму проханні вона пояснювала, що не зважаючи на її громадянство за національністю вона є українка, а через політичні репресії та ризики для її життя, життя її дитини, повернення до російської федерації для неї є неможливим, проте жодного разу співробітниками міграційної служби їй не було роз`яснення, чи запропоновано звернутись письмово із відповідною заявою. 12.02.2024 року позивач направила через поштове повідомлення письмову заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка нею оформлена та підписана особисто, заява складена українською мовою відповідно до форми скачаної на офіційному сайті відповідача із позначенням всіх відповідних у формі обставин. Вказана заява була зареєстрована відповідачем 15.02.2024 року за вх.№Б-88/6/5101-24. У відповідь на таке звернення відповідачем було направлено лист без вихідного номеру та дати, в якому повідомлено, що зовнішній вигляд, зміст та інші критерії, що визначені у національному законодавстві не відповідали встановленим вимогам, у зворотному порядку підготовлено інструкцію з алгоритмом, яка лише по формі відрізняється від тієї, що зазначена на офіційному сайті, але за змістом вона охоплює ті самі норми. Позивач вважає, що зазначена відповідь відповідача є протиправною, оскільки фактично свідчить про незаконну відмову їй у розгляді заяви від 12.02.2024 року, що порушує її права та інтереси, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що розглядаючи подану нею заяву згідно положень Закону України "Про звернення громадян", та фактично повертаючи їй заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подану нею згідно положень Закону "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", відповідачем не було зазначено чітких та однозначних правових обставин, що свідчили б про невідповідність вказаної заяви (звернення) критеріям, визначеним Законом та Правилам розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом МВС України від 07 вересня 2011 року № 649. Відповідачем у відповіді лише процитовано положення Закону "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", зокрема, в частині належного суб`єкта звернення з вказаною заявою, водночас, без жодних висновків та обґрунтувань.

Ухвалою від 06.03.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/6939/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

11.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ГУ ДМС в Одеській області не визнає адміністративний позов позивача та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що 15.02.2024 року шляхом листування на юридичну адресу ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 від 12.02.2024 року про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту. ГУ ДМС в Одеській області листом № Б-88/6/5101-24/5100.5.1/1969-24 від 16.02.2024 року надано відповідь. Відповідно до вищезазначеної відповіді, ГУ ДМС в Одеській області зазначено, що звернення позивача не відповідає нормам права, передбачених п.8 ч. 1 ст. 1; ч. 1 ст. 5 та частинами 2 і 7-9 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI, тобто не зазначене обґрунтування однієї з підстав, передбачених пунктами 1 і 13 частини першої цієї статті (переслідування за ознакам раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань, не може чи не бажає користуватися таким захистом внаслідок існування побоювань; загроза життю, безпеці чи свободі через застосування смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширене насильство в ситуаціях міжнародного або внутрішньо збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини).

Відповідач зазначає, що з огляду на отримані матеріали, територіальний орган ДМС дійшов висновку щодо доцільності роз`яснення позивачу особливостей звернення з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в тому числі через надіслання алгоритму заповнення заяви сфери міжнародного захисту, який розроблено разом із офіційним партнером УВКВ ООН в м. Одеса, документ надсилається для ознайомлення та підготовки клопотання в рамках визначених умов, передбачених Законом та підзаконним актом. Враховуючи викладене, ГУ ДМС в Одеській області додатком до листа від 16.02.2024 року на адресу позивача надіслав заяву встановленого зразка та алгоритм заповнення такої заяви-анкети для ознайомлення та використання отриманої інформації для доопрацювання звернення.

Також відповідачем зазначено, що заява ОСОБА_1 від 12.02.2024 року про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту була направлена на юридичну адресу ГУ ДМС в Одеській області, що в свою чергу також унеможливлює проходження всіх відповідних процедур передбачених Законом України «Пре біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Враховуючи те, що предметом розгляду даної адміністративної справи є визнання протиправною бездіяльності щодо не прийняття та не розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, вимоги розділу II наказу № 649 не можуть бути застосовані в даній ситуації. ГУ ДМС в Одеській області не приймалось рішення щодо відмови позивачу в розгляді заяви про визнання особою такою, що потребує додаткового захисту.

Крім того, відповідач зауважує, що позивач звернулась ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, від 12.02.2024 року не встановленого зразка, та дана заява була подана неналежним чином, тобто не особисто, а шляхом надсилання на юридичну адресу ГУ ДМС в Одеській області. Вказана заява отримана та зареєстрована Головного управління ДМС в Одеській області 15.02.2024 року за вх. № Б-88/6/5101-24. Разом з тим, «особисте подання заяви до територіального органу ДМС» та «особисте звернення особи до уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС» не є тотожними діями. За таких обставин, заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року було правомірно розглянуто ГУ ДМС в Одеській області в порядку Закону України «Про звернення громадян» та 16.02.2024 року надано відповідь. Тобто, ГУ ДМУ в Одеській області не могло прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання; біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки таку заяву подане не було.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Головного управління державної міграційної служби в Одеській області заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12.02.2024 року.

Вказана заява надійшла на юридичну адресу ГУ ДМС в Одеській області та зареєстрована 15.02.2024 року за вх. № Б-88/6/5101-24.

ГУ ДМС в Одеській області листом № Б-88/6/5101-24/5100.5.1/1969-24 від 16.02.2024 року надано відповідь позивачу в якій зазначено:

«Ваше звернення не відповідає нормам права, передбачених п.8 ч.1 ст. 1; ч.1 ст. 5 та частинами 2 і 7-9 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI, тобто не зазначене обґрунтування однієї з підстав, передбачених пунктами 1 і 13 частини першої цієї статті (переслідування за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань, не може чи не бажає користуватися таким захистом внаслідок існування побоювань; загроза життю, безпеці чи свободі через застосування смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширене насильство в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини).

Враховуючи викладене, на Вашу адресу надсилається заява встановленого зразка та алгоритм заповнення такої заяви-анкети для ознайомлення га використання отриманої інформації для доопрацювання звернення з послідуючим надісланням на адресу територіального органу ДМС для розгляду та прийняття управлінського рішення про реєстрацію заяви про визнай біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зокрема, до заяви, окрім матеріалів, що посвідчують особу заявника додаються фотографії та документи, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Повідомляємо, що заявник зобов`язаний надати усі наявні в нього документи та інформацію, що необхідні для обґрунтування заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або зазначити причини, через які ці документи та інформація не можуть бути надані. Також, повідомити, де такі документи знаходяться чи можуть знаходитися або хто може надати чи підтвердити відповідну інформацію.».

В якості додатків до вказаної відповіді, ГУ ДМС в Одеській області додано: алгоритм заповнення заяви-анкети; бланк заяви, російською мовою; неофіційний переклад.

Зважаючи на протиправний розгляд заяви-анкети в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не в порядку Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», позивача звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 08.07.2011 № 3671-VI (далі Закон №3671-VI) передбачено, що цей Закон визначає порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону №3671-VI біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 1 Закону №3671-VI особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону №3671-VI особа, яка на законних підставах тимчасово перебуває в Україні, і під час такого перебування в країні її громадянської належності чи попереднього постійного проживання виникли умови, зазначені в пунктах 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, внаслідок яких вона не може повернутися до країни свого походження і має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до закінчення строку перебування на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в разі, якщо заявник видає себе за іншу особу або якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися (частина шоста статті 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»).

Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 3671-VI не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, особа, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, відсутні.

Приписами статті 7 Закону №3671-VI передбачено, що оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту: реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи; ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов`язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України; заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім`ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім`єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник; заповнює інші необхідні документи; оформлює особову справу; роз`яснює порядок звернення про надання безоплатної правової допомоги відповідно до закону, що регулює надання безоплатної правової допомоги; заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №3671-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника. Протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, проводить співбесіду із заявником, розглядає відомості, наведені в заяві, та інші документи, вимагає додаткові відомості та приймає рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення зазначеного питання.

Згідно з частиною шостою статті 8 Закону № 3671-VI рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Згідно з пунктом 2.1 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 вересня 2011 року №649 (далі - Правила №649) уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якого особисто звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, або її законний представник у випадках, передбачених Законом:

а) встановлює особу заявника;

б) реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 1) (далі - журнал реєстрації осіб);

в) інформує заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов`язки, а також про наслідки невиконання обов`язків;

г) забезпечує надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв`язку;

ґ) перевіряє дотримання заявником передбаченого статтею 5 Закону порядку звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

д) з`ясовує місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні);

е) протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Перевірка здійснюється в тому числі з урахуванням оновленої інформації по країні походження заявника на момент подачі заяви;

є) проводить дактилоскопію заявника;

ж) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи;

з) роз`яснює порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку розуміє заявник.

Відповідно до пункту 2.2 Правил №649 рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

Згідно з пунктом 2.4 Правил №649 у разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3);

під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 3671-VI рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

З огляду на викладене, суд зазначає, що в даному випадку нормами чинного законодавства визначено наступні варіанти поведінки суб`єкта владних повноважень, до якого надійшла заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а саме: прийняття територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач зверталася до ГУ ДМС в Одеській області з заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12.02.2024 року, яку направила засобами поштового зв`язку.

Вказана заява надійшла на юридичну адресу ГУ ДМС в Одеській області та зареєстрована 15.02.2024 року за вх. № Б-88/6/5101-24.

ГУ ДМС в Одеській області був направлений на адресу позивача лист № Б-88/6/5101-24/5100.5.1/1969-24 від 16.02.2024 року, в якому позивача повідомлено, що її звернення не відповідає нормам права, передбачених п.8 ч.1 ст. 1; ч.1 ст. 5 та частинами 2 і 7-9 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI, тобто не зазначене обґрунтування однієї з підстав, передбачених пунктами 1 і 13 частини першої цієї статті (переслідування за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань, не може чи не бажає користуватися таким захистом внаслідок існування побоювань; загроза життю, безпеці чи свободі через застосування смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширене насильство в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини).

Однак, рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду заяви позивача міграційною службою прийнято не було.

Посилання представника відповідача у відзиві на адміністративний позов на невідповідність форми заяви вимогам законодавства та на те, що позивачем не було дотримано вимоги законодавства щодо особистого звернення особи, яка має намір бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідною заявою, у зв`язку із чим її розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» суд не приймає до уваги, оскільки у направленому позивачу листі відсутні будь-які посилання на невідповідність поданої позивачем заяви формі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також порушення позивачем порядку звернення із такою заявою.

Також, у направленому позивачу листі, відповідач не посилається на неможливість розгляду заяви позивача в порядку Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та відповідно на здійснення її розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління державної міграційної служби в Одеській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12.02.2024 року та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12.02.2024 року.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної міграційної служби в Одеській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12.02.2024 року.

Зобов`язати Головне управління державної міграційної служби в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 12.02.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.05.2024 року.

Суддя Г.В. Лебедєва