Справа № 126/358/24
Суддя: Рудь О. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/358/24

Провадження № 2-а/126/8/2024

"16" травня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Шемчук Інни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, який мотивовано тим, що 29.01.2024 посадовою (службовою) особою відповідача - інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст.126 КУпАП України щодо нього, а саме за те, що він керував ТЗ і перевищив швидкість руху в населеному пункті Якушинці, що позначений дорожнім знаком 5.45, а також не надав для перевірки відповідні документи - посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Вищевказану постанову позивач вважає необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що він рухався в населеному пункті Якушинці Вінницької області в транспортному потоці інших автомобілів, був попереджений зустрічним транспортом про наявність поста УПП та знизив швидкість до максимально дозволеної на даній ділянці дороги - близько 70 км. на годину. Після зупинки з вуст інспектора прозвучала інша цифра, але показників радару інспектор йому не показав. Швидкість вимірювалася приладом TruCAM № 008446.

Знаки 5.45, 5.46 в населеному пункті Якушинці встановлені із порушенням вимог ПДР - не на межі забудови, що прилягає до дороги, а на значній відстані від неї; знаки 5.31, 5.53 взагалі відсутні; за таких умов вважати, що зазначена територія відповідала б обом ознакам населеного пункту (забудована та позначена відповідними знаками) у п. 1.10 ПДР не можна, отже, не можна вважати, що ділянка, на якій вимірювалась швидкість, відноситься до населеного пункту. Окрім цього даний відрізок дороги має дві полоси руху в одному напрямку та розділений двосторонньою огорожею бар`єрного типу . На всьому шляху через Якушинці неозброєним оком жодного житлового будинку він не побачив. Зі слів патрульних вони працюють у місцях, які визначені розпорядчим документом, але сказати який це документ та показати його не змогли .

Відео-фотофіксація порушення швидкісного режиму повинна відбуватись лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення такого контролю фіксування порушення швидкості руху повинно проводитись стаціонарно встановленим TruCAMoм, проте патрульні поліцейські стояли з прибором TruCAM № 008446 тримаючи його в руках.

Окрім свідоцтва про повірку поліцейські не надали на його вимогу ні свідоцтва про реєстрацію як вимірювального приладу, ні свідоцтва про навчання та допуску співробітника до роботи з цим прибором, а також не показали пломби на вимірювальному приладі TruCAM № 008446; не був обізнаний патрульний із характеристиками можливих похибок у вимірах. Таким чином заміри було проведено із недотриманням вимог ст. 1, 2, 4, 9, 15, 17-20, 29-31 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 11.02.1998р. № 113/98-ВР, що виключає їх подальше використання в якості доказів у справі про адміністративне порушення.

Оскільки патрульні не надали йому нормативні документи, що вони повинні мати при собі, виконуючи свої посадові обов`язки, вони працювали протиправно, а отже зупинка і вимога про перевірку документів була протизаконна. На незаконну вимогу він документи надавати відмовився.

Про розгляд справи про адміністративне правопорушення його належним чином не повідомили. Постанову у справі про адміністративне порушення було винесено без його присутності.

Складаючи протокол за ч. 1 ст. 126 КУпАП поліцейський перевищив свої повноваження та грубо порушив ЗУ «Про національну поліцію» інструкцію № 1408/27853 наказу МВС № 1395 від 07.11.2015 р. та наказ МВС №1376 від 06.11.2015.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити, постанову серії БАВ № 200413 у справі про адміністративне правопорушення визнати недійсною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутністю у його діях складу правопорушення. Повернути йому кошти оплачені згідно постанови, та послуги.

Ухвалою суду від 23.02.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву.

Представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними. Під час патрулювання 29.01.2024 року на А/Д М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине» 347 км в населеному пункті с. Якушинці Вінницької області інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN CADDY д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 79 км/год., чим перевищив дозволену швидкість в населеному пункті на 29 км/год. Під час спілкування з працівниками поліції водій в категоричній формі відмовився пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 а) ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33, 36 та 284 КУпАП поліцейською ОСОБА_2 було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ № 200413 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. П. 11 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване технічним засобом TruCAM № 008446, який відповідає метрологічним та технічним вимогам (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29945 чинне до 19.12.2024). Факт перевищення швидкості ОСОБА_1 доводиться відеозаписом з приладу, який є належним та допустимим доказом. Щодо доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи, то на час виникнення спірних правовідносин, законодавством передбачено процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На підставі викладеного, поліцейським винесено постанову у порядок і спосіб передбачений законом. З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В якості доказів до відзиву додано фото, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту та відео.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заперечення на відзив зі змісту якого вбачається, що вважає, що докази надані представником позивача є неналежними, зупинка його транспортного засобу та перевірка його документів були незаконними, а отже винесення постанови протиправною, через що вона підлягає скасуванню

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити без його участі.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.01.2024 посадовою (службовою) особою відповідача - інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст.126 КУпАП України серії БАВ № 200413, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що 29.01.2024 року на А/Д М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине» 347 км в населеному пункті с. Якушинці Вінницької області інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN CADDY д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 79 км/год., чим перевищив дозволену швидкість в населеному пункті на 29 км/год. Під час спілкування з працівниками поліції водій відмовився пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 а) ПДР України. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Знаки 5.45 та 5.46 позначають початок та кінець забудови населеного пункту, в якому діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію Постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13.01.2016, дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином, вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Вимірювач швидкості TruCAM використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-VI1.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону, результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно ч.1, 2 ст. 8 вищезазначеного Закону передбачено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходів до зупинки порушника.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Відповідачем надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM є придатним до застосування (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29945 чинне до 19.12.2024).

Слід зазначити, що, відповідно до інструкції з використання приладу TruCAM, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Отже покази приладу TruCam були оцінені інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..

За таких обставин, доводи позивача про те, що його безпідставно було зупинено працівником поліції, судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до статті 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

На вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Відповідно до п. 2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом, а також поясненнями самого позивача викладених в позовній заяві з яких вбачається, що він не надав інспектору поліції посвідчення водія, чим порушив пункт 2.4а ПДР України..

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

При цьому, саме такий склад правопорушення зазначено у спірній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та саме за це до нього застосовано штрафні санкції, передбачені ч. 1 ст.126 КУпАП.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 126, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову серії БАВ № 200413 якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Шемчук Інни Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь