Справа № 560/1940/24
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1940/24
РІШЕННЯ

іменем України

21 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 07.02.2024, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 21.11.2023 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу»; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 21.11.2023 про звільнення з військової служби відповідно до-підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю II групи.

У позові позивач пояснив, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 під час якої 21.09.2022 отримав травму. За результатом проведеного медичного огляду ВЛК в/ч НОМЕР_2 позивача було визнано обмежено придатним до військової служби. 02.05.2023 позивач отримав довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотка, відповідно до якої втрата професійної працездатності - 25%. Причина втрати працездатності - травма пов`язана із захистом Батьківщини. Начальник речової служби, капітан ОСОБА_2 06.08.2023 відправив без наказу позивача до Військової частини НОМЕР_1 на термін 3 дні, хоч повинен був усвідомлювати, що позивач має потребу у прийомі ліків та його обмежену придатність до військової служби. При цьому, після завершення цього терміну, командир не повернув його на попереднє місце служби, залишивши служити безпосередньо у районі бойових дій та не надав щодо цього жодної відповіді. Позивач перебуває у шлюбі та має доньку - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу у Хмельницькому гарнізоні. 24.08.2024 позивач подавав рапорт про надання відпустки за сімейними обставинами у зв`язку із хворобою дружини та потребі догляду за малолітньою дитиною, але відповідач проігнорував цей рапорт. Позивач повторно 26.08.2023 звертався із рапортом про надання відпустки за сімейними обставинами, однак його рапорт залишили без розгляду. 01.09.2023 позивач втретє подав рапорт про надання відпустки за сімейними обставинами, який був задоволений і йому було наданий відпускний квиток терміном 10 діб з 02.09.2023 по 11.09.2023, без урахування часу на дорогу. У позивача погіршився стан здоров`я, тому він: 1) 07.09.2023 звертався до КП "Хмельницький обласний серцево-судинний центр", і 08.08.2023 отримав направлення на госпіталізацію до цього центру, де йому проведено оперативне втручання - коронароангіографія; 2) 19.09.2023 отримав направлення до травматолога; 3) 22.09.2023 отримав направлення до кардіолога; 4) 29.09.2023 отримав направлення на госпіталізацію до КП "Хмельницький міський лікувально-діагностичний центр" Хмельницької міської ради. 12.12.2023 позивач направив відповідачу засобами поштового рапорт про звільнення з військової служби під час воєнного стану відповідно до абз.4 "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю із числа осіб з інвалідністю з відповідними підтверджуючими документами. Цей рапорт був повернутий засобами поштового зв`язку по причині відмови отримання. Позивач повторно відправив цей рапорт до Військової частини НОМЕР_1 , який нею отримано 09.01.2024, але відповіді на нього позивач не отримав. Вважає, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не вирішення його рапорту про звільнення, тому звернувся до суду з цим позовом (арк. спр.1-9).

Відповідно до ухвали від 12.02.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників та витребував докази (арк. спр.82-83).

У Відзиві на позов від 25.03.2024 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивачу на його рапорт було надано відпустку за сімейними обставинами з 02.09.2023 по 11.09.2023, однак він після закінчення відпустки не повернувся до військової частини та не надав документів про причину цього. У зв`язку з цим, відповідач подав документи Військовій службі правопорядку ЗСУ, як на особу, яка самовільно залишила військову частину. Другим слідчим відділом Територіального управління ДБР (з дислокацією у м. Харків) було надано витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст.408 КК України старшим сержантом ОСОБА_1 , про що 02.12.2023 зареєстровано кримінальне провадження №0003073. Вважає безпідставним посилання позивача про здійснення ним лікування за місцем проживання. Надані позивачем копії чеків, описів поштових вкладень лише підтверджують факт листування із громадянином ОСОБА_3 , який не представляє військову частину (арк. спр.88-91).

Позивач надав відповідь на Відзив від 16.04.2024 в якій просить позов задовольнити фактично з тих же підстав, які вказані у позові. Також, пояснив, що зі слів військовослужбовця ОСОБА_3 його рапорт був отриманий відповідачем 09.01.2024 та зареєстрований у військовій частині. На даний час позивач перебуває за місцем проживання та спостерігається у сімейного лікаря та кардіолога за місцем проживання (арк. спр.96-101).

Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані учасниками справи докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено і сторонами фактично не оспорюється: 1) проходження військової служби старшим сержантом ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 ; 2) надання позивачу відпустки терміном 10 діб з 02.09.2023 по 11.09.2023; 3) позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій; 4) військовослужбовець ОСОБА_1 є обмежено придатним до військової служби, втрата професійної працездатності - 25%; 5) звернення позивача у 2023 році до медичних установ за допомогою: 6) наявність у позивача дружини ОСОБА_4 , якій 09.11.2023 видано Пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , вид пенсії по інвалідності 2 гр. (арк. спр.10-70), що не потребує доказування в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.

Згідно з Рапортом старшого сержанта ОСОБА_1 адресованого командиру Військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_5 від 21.11.2023 (далі - Рапорт від 21.11.2023), заявник доводить до відома, що перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 , яка за висновком МСЕК має 2 групу інвалідності. Просить звільнити з військової служби за сімейними обставинами, відповідно до абз.4 "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з підстави коли під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи (арк. спр.71).

Отже, позивач доводить факт написання Рапорту від 21.11.2023 та направлення його поштою ОСОБА_3 , відповідно до даних пошти (арк. спр.72-75). Тобто, немає протиправної бездіяльності відповідача за цих обставин, так як цей рапорт адресований командиру Військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_5 , а крім цього, згідно Відзивом командиром Військової частини НОМЕР_1 є майор ОСОБА_6 , які повинні були прийняти рішення по рапорту, а не громадянин ОСОБА_3 . При цьому, відповідач не спростовує не реєстрацію Рапорту від 21.11.2023 у військовій частині, так як не надає суду доказів щодо цього (спростовання доводів позивача), що є його обов`язком в силу вимог абзацу 2 ч.2 ст.77 КАС України. Відтак, з урахуванням вищевказаного, а також цього судового розгляду з якого відповідачу відомо про рапорт ОСОБА_1 , за встановлених обставин у справі (обмежено придатний до військової служби, лікування у 2023 році, інше), з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, так як це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Зокрема, за відсутності доведеного факту бездіяльності відповідача, слід зобов`язати його вирішити по суті Рапорт від 21.11.2023 військовослужбовця ОСОБА_1 . Цей висновок суду не спростовується вказаним відповідачем у Відзиві, зокрема, Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0003073 від 02.12.2023 (арк. спр.92), адже немає результату (вирок, інше) зі сплину близько 5 місяців, і відповідно обставин передбачених ч.6 ст.78 КАС України. При цьому, потрібно враховувати, що з урахуванням предмету цього судового розгляду, суд не вирішує у цій справі питання наявності чи відсутності підстав звільнення позивача з військової служби, що повинен зробити саме відповідач, дотримуючись вимог законодавства, зокрема, ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином суд робить висновок, що відповідач не вчинив протиправної бездіяльності щодо вирішення Рапорту від 21.11.2023, однак з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України та встановлених обставин у справі, Військова частина НОМЕР_1 повинна вирішити по суті рапорт позивача, тому позов задовольняється частково, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 07.02.2024 задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вирішити по суті Рапорт старшого сержанта ОСОБА_1 від 21.11.2023 про звільнення з військової служби згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

В решті вимог позову відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 травня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя А.І. Петричкович