Справа № 2-а-3535/11
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а - 3535/2011
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Циганка М.О.,
при секретарі Чміль С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора Бобровицького ВДАІ УМВС України в Чернігівській обл. Дяченка Сергія Григоровича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 021684 від 02.03.2011 р., -

ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом вказуючи на те, що 02.03.2011 р. інспектором Бобровицького ВДАІ УМВС України в Чернігівській обл. Дяченко С.Г. було складено Протокол про адміністративне правопорушення та винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 021684 від 02.03.2011 р. відповідно до якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. .
Позивач просить суд скасувати винесену інспектором постанову як протиправну, мотивуючи свої вимоги слідуючими обставинами: дійсно 02 березня 2011 р. він керуючи автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , близько 14 год. 10 хв. здійснив стоянку в м. Бобровиця по вул. Незалежності, між колишнім кінотеатром та зеленою зоною, відстань між якими складала близько 20 м. ближче до зеленої зони, чи то це був тротуар чи проїзна частина, оскільки місце стоянки мало два виїзди для автомобілів, відстань між якими складала близько 20 м., встановити було неможливо, де був зупинений інспектором ДАІ який при зупинці пояснив, що він (позивач) порушив п.15.10 ПДР України, при чому без зазначення відповідного підпункту, а саме здійснив стоянку на тротуарі, на що позивач категорично заперечує і вказує, що дійсно він у вказаному місці здійснив стоянку але виключно з дотриманням ПДР, а саме п.15.10.В ПДР України, оскільки якщо це був і тротуар, то він здійснив стоянку на його краю де для руху пішоходів залишалося більше 10 метрів, про свою незгоду з порушенням ПДР позивач першочергово письмово зазначив в поясненнях у протоколі, тому вважає, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не було враховано вимоги ст. 280 КУпАП, відповідно до якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, викладені ж постанові обставини адміністративного правопорушення жодними доказами не доведені і не відповідають дійсності, а так вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, і просить суд скасувати вищезазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності .
В судовому засіданні позивач підтримав заявлений адміністративний позов в повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідач суб`єкт владних повноважень в судове засідання не прибув, і не повідомив суд про причини свого неприбуття, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, також відповідач не надав суду письмових заперечень по суті позову, або ж інших доказів на спростування позовних вимог, так згідно ухвали суду, не надав суду доказів можливої фотовідеофіксації вчиненого правопорушення, або ж інших матеріалів, що були взяті
відповідачем до уваги при прийнятті рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
За таких обставин згідно ч.4 ст. 128 КАС України справу вирішено на підставі наявних у ній доказів .
Заслухавши пояснення позивача, свідка та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав :
Свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні дав показання, що 02.03.2011 р. він перебував пасажиром в автомобілі яким керував позивач, дійсно позивач здійснив стоянку в м. Бобровиця по вул. Незалежності, між колишнім кінотеатром та зеленою зоною, відстань між якими складала близько 20 м. ближче до зеленої зони, чи то це був тротуар чи проїзна частина, оскільки місце стоянки мало два виїзди для автомобілів, відстань між якими також складала близько 20 м., встановити було неможливо, там де позивач здійснив стоянку, якщо це був і тротуар, то для руху пішоходів залишалося більше 10 метрів .
З описової частини протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.13) складеного відповідачем вбачається, що 02 березня 2011 р. ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 об 14 год. 10 хв. здійснив зупинку - стоянку в м. Бобровиця по вул. Незалежності на тротуарі, чим порушив п.15.10. ПДР України, відповідного підпункту порушення ПДР України в протоколі не вказано, у зв`язку з чим винесеною відповідачем постановою в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 021684 від 02.03.2011 р. (а.с.12) позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн., з цього ж протоколу вбачається, що у графі пояснень позивач зазначає про свою незгоду з порушенням ПДР України.
Глава 15 ПДР України регулює «Зупинку і стоянку», п.15.10. має 6 підпунктів, так п.п. 15.10.Б вказує, що стоянка забороняється на тротуарах, але п.п. 15.10.В вказує, що така стоянка забороняється за винятком легкових автомобілів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Стаття 122 ч.1 КУпАП встановлює відповідальність водіїв за порушення правил стоянки, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В судовому засіданні встановлено, відповідач по справі виносячи постанову в справі про адміністративне правопорушення визнав винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення водіями правил стоянки та наклав на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн., позивач же як в позові так і в судовому засіданні категорично заперечує щодо порушення п.15.10. ПДР, та вказує, що здійснив стоянку в м. Бобровиця по вул. Незалежності, між колишнім кінотеатром та зеленою зоною, відстань між якими складала близько 20 м. ближче до зеленої зони, чи то це був тротуар чи проїзна частина, оскільки місце стоянки мало два виїзди для автомобілів, відстань між якими складала близько 20 м., встановити було неможливо, а якщо це і був тротуар, позивач вказує він здійснив стоянку на його краю де для руху пішоходів залишалося більше 10 метрів, у відповідності до п.п.15.10.В згідно до якого дійсно стоянка забороняється на тротуарах, але за винятком легкових автомобілів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м., про свою незгоду з порушенням ПДР позивач ще першочергово письмово зазначив в поясненнях у протоколі (а.с.13), дані обставини також підтверджуються і показаннями свідка по справі .
Суб`єктом владних повноважень в судове засідання на спростування позовних вимог та обставин викладених позивачем, не було подано ні письмового заперечення, жодних інших доказів щодо правомірності свого рішення, зокрема: можливих показань технічних приладів /фотовідеофіксації правопорушення/, або ж інших матеріалів, що були взяті відповідачем до уваги при прийнятті рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не повідомлено суд про поважність причин ненадання таких, хоча відповідачу судом направлялася Ухвала судді про відкриття провадження в адміністративній справі, в якій останньому чітко роз`яснювалося його права визначені ст.ст. 49, 51 КАС України, а також положення ст.71 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності свого рішення.
Також суд бере до уваги і те, що відповідач по справі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення грубо порушив вимоги ст.256 КУпАП щодо його змісту, а саме не зазначив в протоколі саме який пункт ПДР України порушив позивач, зазначивши в протоколі тільки п.15.10. який тільки дає визначення при яких забороняється стоянка та відсилає до 6 підпунктів з 15.10.А до 15.10.Д, тобто не конкретизував яке ж саме порушення ПДР допустив позивач, то такий не може бути допустимим доказом по справі, оскільки одержаний з порушенням порядку встановленого законом.
На підставі наведеного, оцінивши всі наявні докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступного висновку, відповідач по справі всебічно, повно і об`єктивно не з`ясував обставин справи, вирішив її не в точній відповідності з законом, в порушення вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні. Викладені ж в постанові обставини адміністративного правопорушення жодними доказами не доведені, а тому є достовірними і заслуговують на увагу доводи позивача викладені ним в адміністративному позові та в судовому засіданні про недопущення порушення ПДР, і такі нічим не спростовані, тому із за відсутності події і складу інкримінованого адміністративного правопорушення позивачу, винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню .
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). (ст.2 КАС України)
На підставі розділу 15 «Зупинка і стоянка» ПДР України, керуючись ст.ст. 245, 280, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2,18, 71,86,158 -163,186 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :
Позов ОСОБА_1 до інспектора Бобровицького ВДАІ УМВС України в Чернігівській обл. Дяченка Сергія Григоровича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 021684 від 02.03.2011 р. задовольнити .
Визнати, винесену інспектором Бобровицького ВДАІ УМВС України в Чернігівській обл. Дяченко С. Г. Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 021684 від 02.03.2011 р. про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 протиправною та скасувати її .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити .
Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя М.Циганко