Справа № 160/7445/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2024 року Справа № 160/7445/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/7445/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" до Дніпровської митниці, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2023/000170/1 від 02 жовтня 2023 року;
Ухвалою суду від 25.03.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 25.03.2024 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2023/000170/1 від 02 жовтня 2023 року;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000715 від 02.10.2023 р.;
- ЕМД разом із додатками;
- запит митниці щодо додаткових документів;
- листи позивача, разом із додатковими документами;
- відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.
11.04.2024 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 20.05.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки надані товариством до митного оформлення документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протирічь та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, а тому вказані митницею у спірному рішенні обставини не можуть бути підставами для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем, та коригування такої митної вартості.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що прийнято відповідно до вимог законодавства України, оскільки відповідачем встановлено в митній декларації та митних документах розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
«1. Тканини вибивні, полотняного переплетення, виготовлені з комплексних текстурованих ниток (100% поліестер), без просочення, дублювання та покриття, шириною рулону 220см, щільністю 80gsm:
виробник: ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD, CN.
2. Тканини пофарбовані, полотняного переплетення, виготовлені з комплексних текстурованих ниток (100% поліестер), без просочення, дублювання та покриття, шириною рулону 220см, щільністю 80gsm:
100% ПОЛІЕСТЕР ГЛАДКОФАРБОВА ТКАНИНА МІКРОФІБРА ШИРИНОЮ 220СМ ТА ЩІЛЬНІСТЮ 80gsm З ІМІТАЦІЄЮ ВИПРАНОЇ ТКАНИНИ -9296м;
100% ПОЛІЕСТЕР ГЛАДКОФАРБОВАНА ТКАНИНА МІКРОФІБРА ШИРИНОЮ 220 СМ ТА ЩІЛЬНІСТЮ 100gsm Біла -4941м;
виробник: ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD, CN.
Товар було придбано на підставі зовнішньоекономічного контракту №01/06-05 від 01 червня 2023 року.
У такому зовнішньоекономічному контракті позивач є покупцем, а ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) є постачальником товару.
Предметом даного зовнішньоекономічного контракту є постачання постачальником на адресу покупця у номенклатурі та кількості, зазначених у Специфікаціях до цього Контракту товар. Товаром є тканина виробництва Китай.
Згідно п. 1.3 Зовнішньоекономічного контракту Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та сплатити на умовах, передбачених цим Контрактом товар у кількості, асортименті та термінах, визначених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Згідно з п. 1.4 Зовнішньоекономічного контракту специфікації погоджуються ті підписуються сторонами. У специфікаціях до цього контракту зазначаються: повне найменування товару, країна походження, вартість за одиницю, загальна вартість, номер і дата Контракту, умови постачання, терміни поставки, умови оплати, найменування Постачальника, найменування покупця, найменування та реквізити вантажовідправника погоджені Сторонами умови.
У відповідності до умов Зовнішньоекономічного контракту, 05 червня 2023 року позивач та ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) уклали Специфікацію № 1 до Зовнішньоекономічного контракту. Цією специфікацією Сторонами було погоджено найменування, асортимент, кількість, умови поставки та ціну товару, який Позивач купив. Загальна вартість товару за Специфікацією № 1 до зовнішньоекономічного контракту складає 52 500,00 дол. США. Умови оплати: передоплата у розмірі близько 20% вартості товару, оплата решти близько 80% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту до дати заходу товару в порт призначення. Умови поставки FOB SHANGHAI.
21 липня 2023 року позивач та ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (м. Далянь, Китай) внесли зміни до Специфікації № 1 до Зовнішньоекономічного контракту, яким остаточно узгоджено кількість та асортимент товару на суму 50 348,35 дол. США. Умови поставки та оплати не змінювались.
02 жовтня 2023 року відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000170/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000715 та відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.
До оцінюваного товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості-2- r- резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000170/1 митний орган зазначає, про те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та виявлено, що митне оформлення схожого товару у найближчий час здійснювалося за вартістю, більшою, ніж заявлена Позивачам. Так, зокрема відповідач вказує, що «Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією встановлено:
1. Надані до митного контролю платіжні документи сформовані в електронному вигляді та не містять жодних поміток передбачених Положенням про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютахта банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України». Таким чином, дані платіжні доручення не є документом, що підтверджують факт остаточної оплати товару.
3. Декларантом до митного оформлення не надано Заявку на перевезення, яка має бути надана згідно договору. Відомості щодо зберігання, демереджу, форм контролю які призначаються митницею, витрати для повернення порожнього контейнеру відсутні серед наданих до митного контролю документів. Вказані витрати також не відображені у рахунках фактурах про надання транспортно- експедиційних послуг від 08.09.2023 року № 565, від 22.09.2023 № 610. У наданих документах відсутні відомості щодо складових митної вартості: відповідно до Договору транспортно-експедиторського, обслуговування від 22.08.2022 №220822-82 - оплата послуг експедитора (пункту 1.1. h страхування (пункту 2.1.2.).
3.1 Відповідно до п 3.3 договору на транспортно-експедиційного обслуговування 22.08.2022 року №220822-82: Оплата фрахту здійснюється Замовником за 7 днів до дати орієнтовного прибуття контейнеру в порт призначення та оплата послуг перевезення та транспортно-експедиційного обслуговування здійснюється замовником в день вивантаження вантажу, але не пізніше 3 календарних днів з часу пред`явлення рахунку. Оскільки Замовнику ТОВ "БІЛТЕКС" від експедитора ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс ЕЙЧ. Ді» були виставлені рахунки фактури від 08.09.2023 року № 565, від 22.09.2023 року № 610 про надання послуг фрахту та транспортно-експедиційне обслуговування то відповідно до умов транспортно-експедиційного договору від 22.08.2022 № 220822-82, зазначені послуги повинні бути сплачені.
3.2. Згідно відміток CMR від 25.09.2023 №8800/1 вантаж був у Польщі 25.09.2023. В рахунках на оплату транспортних послуг відсутні відомості щодо експедиторських витрат за межами митної території України. Банківських платіжних документів щодо оплати транспортно-експедиційних послуг декларантом до митного оформлення не надавались.
Таким чином, Дніпровською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості».
Документи, які підтверджують вартість перевезення: акт надання послуг № 617 від 04.10.2023 р.; акт надання послуг № 618 від 04.10.2023 р.; платіжна інструкція № 1519 від 19.09.2023 р.; платіжна інструкція № 1784 від 16.10.2023 р.; коносамент № 229170470.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, митним органом було надано відповідь № 7.5-1/7.5-15-02/13/7069, в якій зазначено, що у надісланих Позивачем додаткових документів не усунуто та не роз`яснено розбіжності виявлені під час здійснення митного оформлення товарів, а рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000170/1 залишається чинним з огляду на таке:
1) Відповідач вважає, що Позивачем проведено невірний розрахунок числових значень по вазі товару при визначені транспортних витрат;
2) Відповідно до п. 3.3. договору від 22.08.2023 № 220822-82 укладеного між ТОВ «БІЛТЕКС» (Замовник) та ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» (Виконавець) оплата фрахту здійснюється Замовником за 7 днів до дати орієнтованого прибуття контейнеру в порт призначення та оплата послуг перевезення та транспортно експедиторського обслуговування здійснюється замовником в день вивантаження вантажу, але не пізніше 3 календарних днів з часу пред`явлення рахунку.
Розмір морського фрахту за маршрутом порт Шанхай (Китай) порт Гданськ (Польща) у сумі 33 643,11 грн зазначено у рахунку на оплату від 08.09.2023 р. № 565. Даний рахунок сплачено лише 19.09.2023 р. на загальну суму наданих експедиторських послуг у розмірі 81 255,43 грн. за платіжною інструкцією № 1519.
Рахунок на оплату від 22.09.2023 р. № 610 на загальну суму наданих експедитором послуг у розмірі 96 906,78 грн оплачено Позивачем лише 16.10.2023 р. за платіжною інструкцією № 1784.
Тому, оплата Позивачем послуг експедитора ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» здійснена з порушенням строків передбачених п. 3.3. договору від 22.08.2023 №220822-82, у зв`язку з чим Відповідач вважає, що Позивач сплачував штрафні санкції.
3) Однією із причин залишення оскаржуваного рішення про коригування стало те, що банківські реквізити Позивача у Договорі № 220822-82 відрізняються від тих, що вказані у наданих платіжних інструкціях. На думку Відповідача, ця розбіжність впливає на митну вартість.
Правомірність винесеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є предметом розгляду цієї адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МКУ) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлювалося судом, рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийнято Дніпровською митницею Держмитслужби фактично обґрунтовані тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МКУ встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МКУ, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як видно зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МКУ у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Як визначено у ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
У свою чергу, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
При цьому суд також звертає увагу на таке.
Як вже встановлювалося судом, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі контракту №01/06-05 від 01 червня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛТЕКС» та ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай).
Щодо зауважень відповідача відносно того, що заявка до митного оформлення не надавалось, суд зазначає про таке.
Щодо оплати оцінюваного товару.
Так, згідно матеріалів справи, 05 червня 2023 року позивач та ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) уклали Специфікацію № 1 до Зовнішньоекономічного контракту. Цією специфікацією Сторонами було погоджено найменування, асортимент, кількість, умови поставки та ціну товару, який Позивач купив. Загальна вартість товару за Специфікацією № 1 до Зовнішньоекономічного контракту складає 52 500,00 дол. США. Умови оплати: передоплата у розмірі близько 20% вартості товару, оплата решти близько 80% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту до дати заходу товару в порт призначення. Умови поставки FOB SHANGHAI.
05 червня 2023 року ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) виставило Позивачу проформу інвойс №TKFSC230011 на суму 52 500,00 дол. США. Умови оплати: передоплата у розмірі близько 20% вартості товару, оплата решти близько 80% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту до дати заходу товару в порт призначення. Умови поставки FOB SHANGHAI.
20% від суми проформи інвойс № TKFSC230011 у розмірі 52 500,00 дол. США становить 10 500,00 дол. США.
На виконання умов Зовнішньоекономічного контракту та проформи інвойс №TKFSC230011, 08 червня 2023 року позивач сплатив постачальнику ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) 10 500,00 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, яке було надано до митного оформлення, та в якому є посилання на Зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 1 до Зовнішньоекономічного контракту та на проформу інвойс № TKFSC230011.
21 липня 2023 року Позивач та ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) внесли зміни до Специфікації № 1 до Зовнішньоекономічного контракту, яким остаточно узгоджено кількість та асортимент товару на суму 50 348,35 дол. США. Умови поставки та оплати не змінювались.
У зв`язку із внесенням змін до Специфікації № 1, 21 липня 2023 року ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай) було виставлено Позивачу загальний комерційний інвойс № TKFCI230026, яким сторони остаточно погодили поставу товару по Специфікації № 1 зі змінами на суму 50 348,35 дол. США.
Так, на виконання Зовнішньоекономічного контракту та комерційного інвойсу №TKFCI230026 від 21 липня 2023 року, 01 вересня 2023 року позивач сплатив решту у розмірі 39 848,35 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, у якому є посилання на зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 1 до Зовнішньоекономічного контракту та на загальний інвойс № TKFCI230026 від 21.07.2023 року.
Всього позивачем було сплачено 50 348,35 дол. США, тобто повну суму, що погоджена Специфікацію № 1 зі змінами до Зовнішньоекономічного контракту.
Отже, позивачем було надано до митного оформлення достатньо документів, що підтверджують вартість товару та його оплату.
Суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються, визначеному у Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність» принципами.
Одним із таких принципів є принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у: праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України.
Згідно статей 627 і 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.
Щодо доводів відповідача, що надані Позивачем платіжні доручення SWIFT не підтверджують факт оплати товару, оскільки надані позивачем документи не є платіжними дорученнями з системи SWIFT.
У наданих Позивачем платіжних документів SWIFT міститься посилання на Зовнішньоекономічний контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення.
Щодо складових витрат, пов`язаних із транспортуванням.
Встановлено, що поставка оцінюваного товару здійснювалась на умовах FOB SHANGHAI.
Умови поставки FOB означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар пройшов через поручні судна в порту відвантаження.
Щодо розподілу витрат на умовах FOB, то сплата, витрати експортних митних процедур, а також усiх мит, податків та інших зборів, що підлягають сплати при експортi товару, є обов`язком продавця, у цій справі постачальника товару ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD (Китай).
Так, на підтвердження складових митної вартості товару, пов`язаних із транспортуванням товару, позивачем під час митного оформлення було надано відповідачу такі документи, зокрема: договір про перевезення № 220822-82 від 22.08.2022 р.; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг № 565 від 08.09.2023 р.; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг № 610 від 22.09.2023 р.; акт надання послуг № 617 від 04.10.2023 р.; акт надання послуг № 618 від 04.10.2023 р.; платіжна інструкція № 1519 від 19.09.2023 р.; платіжна інструкція № 1784 від 16.10.2023 р.; довідка про транспортні витрати від 22.09.2023 р.; автотранспортна накладна № 8800/1 від 25.09.2023 р.; коносамент № 229170470.; коносамент ZH230700167A від 25.07.2023 р.; супровідні документ T1 23PL322080NU65W186 від 25.09.2023 р.; договір про перевезення №29/08/2023 від 28.08.2023 року.
Надані документи не містять числових розбіжностей та містили повну інформацію про вартість перевезення товару.
Інших доказів матеріали справи не містять.
Організацією перевезення товару позивача здійснювало ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» на підставі Договору № 220822-82 від 22 серпня 2022 року про надання транспортно експедиторських послуг з перевезення експортно імпортних та транзитних вантажів.
Відповідно до умов Транспортного договору, позивач є Замовником, а ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» Виконавцем.
Згідно п. 1.1. Транспортного договору Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Замовника надати транспортно експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великовантажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.
10 липня 2023 року Позивач та ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» уклали Заявку № 14 до Транспортного договору, якою погодили перевезення товару Позивача, придбаного у ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO., LTD та NINGBO HAITIAN HOLDING GROUP CO., LTD товару. Тобто, погоджено перевезення товару від двох постачальників.
08 вересня 2023 року ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» виставило Позивачу рахунок на оплату № 565 на суму 81 014,69 грн без ПДВ (ПДВ=240,74 грн). У цьому рахунку є посилання на контейнер №MRSU5838800, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром.
Згідно цього рахунку: вартість морського фрахту за межами митної території України: Шанхай, Китай - Гданськ, Польща становить 33 643,11 грн.; локальні витрати в порту призначення Гданськ, Польща: ВРР, збір за безпеку, документальний збір, оформлення Т1, перевезення порт Гданськ, Польща - склад Гданськ, Польща, перевантаження становить 46 167,86 грн.; транспортно-експедиційне обслуговування на території України становить 1 203,72 гривень.
Такий рахунок сплачено 19 вересня 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1519.
22 вересня 2023 року ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» виставило Позивачу рахунок на оплату № 610 на суму 95 992,57 грн без ПДВ (ПДВ=914,21 грн). У даному рахунку є посилання на контейнер № MEDU8765220, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку: вартість міжнародного автоперевезення за межами державного кордону України: Гданськ, Польща Рава Руська, Україна становить 37 749,50 грн.; вартість міжнародного автоперевезення по території України: Рава Руська, Україна - Дніпро, Україна становить 53 672,00 грн.; вартості транспортно-експедиційного обслуговування на території України на суму 4571,07 гривень.
Такий рахунок сплачено 16 жовтня 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1784.
Заявкою № 14 до Транспортного договору Позивач та ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» погодили перевезення товару, придбаного у двох різних постачальників ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO., LTD та NINGBO HAITIAN HOLDING GROUP CO., LTD.
Ці товари перевозились в одному контейнері № MRSU5838800. Загальна вага брутто вантажу у контейнері складає 21 956 кг.
Поставка товару, оскарження коригування митної вартості якого є предметом цього позову, від постачальника ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO., LTD здійснювалась за інвойсом №TKFCI230026, вага брутто 21 614 кг.
Згідно вартості перевезення вантажу у контейнері №MRSU5838800, що передбачені рахунками на оплату № 565 та № 610, входить вартість доставки двох товарів від двох постачальників.
У зв`язку з чим, ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» було надано Довідку про транспортні витрати № 2209/1 від 22 вересня 2023 року, в якій розподілено вартість витрат на транспортування на відповідний інвойс.
Страхування вантажу не проводилось.
Згідно матеріалів справи така довідка була надана до митного оформлення.
04 жовтня 2023 року Позивач та ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» склали Акт здачі-приймання робіт № 618, у якому є посилання на рахунок № 565 від 08.09.2023 р. та на контейнер № MRSU5838800. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги: 1. морський фрахт за межами митної території України: Шанхай, Китай - Гданськ, Польща, вартість становить 33 643,11 грн. 2. локальні витрати в порту призначення Гданськ, Польща: ВРР, збір за безпеку, документальний збір, оформлення Т1, перевезення порт Гданськ, Польща-склад Гданськ, Польща, перевантаження, вартість становить 46 167,86 грн. 3. Транспортно експедиційне обслуговування на території України, вартість становить 1 203,72 грн. Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 81 014,69 грн без ПДВ (ПДВ=240,74 грн.).
04 жовтня 2023 року позивач та ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» склали Акт здачі-приймання робіт № 617, у якому є посилання на рахунок № 610 від 22.09.2023 р. та на контейнер № MRSU5838800. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано такі послуги: 1. Міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України: Гданськ, Польща Рава Руська, Україна на суму 37 749,50 грн. 2. Міжнародне автоперевезення по території України: Рава Руська, Україна - Дніпро, Україна на суму 53 672,00 грн. 3. Транспортно-експедиційне обслуговування на території України на суму 4 571,07 грн. Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 95 992,57 грн без ПДВ (ПДВ=914,21 грн.).
На підтвердження вказаних обставин позивачем були надані акти наданих послуг, що відповідно підтверджують витрати позивача на транспортування оцінюваного товару.
Отже, під час розгляду справи встановлено, що для підтвердження таких складових митної вартості як витрати на транспортування товару позивач надав до митного органу документально підтверджені дані про такі витрати. Такі дані містилися в документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою та третьою статті 54 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
У наданих вищевказаних транспортних документах витрати на транспортно експедиторські послуги розподілені до місця ввезення на митну територію України (Міжнародне перевезення вантажу морським транспортом за маршрутом Шанхай, Китай - Гданськ, Польща; Міжнародне перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом Гданськ, Польща - Рава-Руська, Україна), які Позивачем було включено до митної вартості. Транспортно експедиційне обслуговування надавалось безпосередньо на території України.
Умовами Зовнішньоекономічного контракту не передбачено страхування товару.
Товар поставлявся на умовах FОВ. Умова поставки товару FОВ означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, в своїх приміщеннях або в іншому обумовленому місці. Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця. Обов`язку по страхуванню товару не має ні у продавця, ні у покупця.
Страхування оцінюваного товару не відбувалось, а відповідно не існує таких витрат.
Щодо надання послуг експедиційного обслуговування.
Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.
Згідно положень ст. 186.3 статті 186 Податкового кодексу України, в якій зазначено місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або у разі відсутності такого місця місце постійного чи переважного його проживання.
Оскільки Позивач є резидентом України, відповідно до вказаної норми місцем надання транспортно-експедиторських послуг є Україна.
З огляду на те, що складовою митної вартості є витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, включення до митної вартості товарів плати за транспортно-експедиційні послуги буде суперечити пункту 5 частини 10 статті 58 МК України.
Усі складові витрати на транспортування, які поніс позивач, яке було зазначено вище, документально підтверджені та були подані до митного оформлення, а документи, що підтверджують такі витрати, не мають жодних розбіжностей і відповідні витрати були включені у заявлену ним митну вартість оцінюваного товару.
Щодо доводів відповідача про те, що позивачем проведено невірний розрахунок числових значень по вазі товару при визначені транспортних витрат.
Як зазначалося вище, в одному контейнері № MRSU5838800 перевозились товари від різних постачальників. Загальна вага брутто вантажу у контейнері складає 21 956 кг.
Поставка товару, оскарження коригування митної вартості якого є предметом цього позову, від постачальника ZHEJIANG TONGKUN INTERNATIONAL TRADE CO., LTD здійснювалась за інвойсом №TKFCI230026, вага брутто 21 614 кг.
Згідно вартості перевезення вантажу у контейнері № MRSU5838800, що передбачені рахунками на оплату № 565 та № 610, входить вартість доставки двох товарів від двох постачальників.
Загальна сума вартості перевезення вантажу у контейнері становить 117 560,47 гривень.
Згідно наданих відповідачу рахунках на оплату № 565 і № 610, та актів надання послуг № 617 і 618 вартість витрат на транспортування вантажу у контейнері №MRSU5838800 за маршрутом Шанхай, Китай Рава Руська, України становить 117 560,47 гривень.
Проте, відповідач у своїй відповіді № 7.5-1/7.5-15-02/13/7069 на заяву позивача про долучення документів у порядку ч. 8 ст. 55 МК України зазначає, що позивачем було невірно розподілено такі витрати.
Згідно матеріалів справи, такі сумніви/зауваження митного органу виникли лише після надання позивачем додаткових документів, хоча до митного оформлення позивачем було надано довідку № 2209/1 про транспортні витрати від 22 вересня 2023 року, виданою ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді», з якої встановлено, що у контейнері №MRSU5838800 перевозилось два товари за різними інвойсами.
Щодо доводів відповідача про те, що позивач прострочив строки оплати за транспортування товару.
Так, у відповіді на заяву позивача про долучення додаткових документів відповідач зазначає про те, що, на їх думку, позивач порушив строки оплати ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» за надані послуги, мотивуючи це таким, зокрема:
«Відповідно до п. 3.3. договору від 22.08.2023 № 220822-82 укладеного між ТОВ «БІЛТЕКС» (Замовник) та ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» (Виконавець) оплата фрахту здійснюється Замовником за 7 днів до дати орієнтованого прибуття контейнеру в порт призначення та оплата послуг перевезення та транспортно-експедиторського обслуговування здійснюється замовником в день вивантаження вантажу, але не пізніше 3 календарних днів з часу пред`явлення рахунку.
Розмір морського фрахту за маршрутом порт Шанхай (Китай) порт Гданськ (Польща) у сумі 33 643,11 грн. зазначено у рахунку на оплату від 08.09.2023 р. № 565. Даний рахунок сплачено лише 19.09.2023 р. на загальну суму наданих експедиторських послуг у розмірі 81 255,43 грн. за платіжною інструкцією № 1519.
Рахунок на оплату від 22.09.2023 р. № 610 на загальну суму наданих експедитором послуг у розмірі 96 906,78 грн. сплачено Позивачем лише 16.10.2023 р. за платіжною інструкцією № 1784.
Тому, оплата Позивачем послуг експедитора ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» здійснена з порушенням строків передбачених п. 3.3. договору від 22.08.2023 № 220822-82.
У зв`язку з наведеним відповідач дійшов до висновку, що позивач сплачував штрафні санкції, оскільки пунктом 4.9. Договору передбачено, що Позивач (Замовник) несе відповідальність за несвоєчасну оплату ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» (Виконавцю) вартості комплексу транспортно-експедиційних-послуг у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення».
Враховуючи наведене, митний орган вважає, що позивач сплачував штрафні санкції на користь ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді», які не включені до митної вартості товару.
Проте, такі висновки митного органу є лише припущенням та не підтверджуються належними доказами по справі, що відповідно не може бути підставою для коригування заявленої позивачем митної вартості товару.
Крім цього, відповідач не взяв до уваги, що умовами Транспортного договору передбачено, що нарахування та стягнення пені в разі прострочення оплати є правом, а не обов`язком ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді».
Окрім того, слід вказати про те, що ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» не зверталось до позивача із претензією чи позовом про стягнення штрафних санкцій.
Інших відомостей матеріали справи не місять.
Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами (складовими), які входять до митної вартості товару відповідно до умов поставки. Натомість, у випадку, якщо відповідач стверджує, що декларантом були понесені додаткові витрати, що впливають на митну вартість товару, відповідач повинен довести наявність цих фактів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 року у справі №803/776/17, від 11.06.2020 року у справі №815/5597/17.
Щодо відмінностей про те, що у Договорі № 220822-82 від 22 серпня 2022 року та платіжних інструкціях банківських реквізитів позивача.
Митний орган посилається на відмінність банківських реквізити позивача у Договорі № 220822-82 від наданих платіжних інструкція, а отже, наявні розбіжності, які впливають на митну вартість.
Проте, оплата з іншого рахунку не є розбіжністю, оскільки наявність у суб`єкт господарювання декількох відкритих рахунків у різних фінансових установах не заборонена законодавством України.
Надані позивачем платіжні інструкції підтверджують факт оплати за експедиторські послуги.
При цьому, оплата Позивачем з іншого свого рахунку жодним чином не впливає на митну вартість товару.
Відповідач не зазначає про те, як само відмінність поточних рахунків вплинула на митну вартість товару.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити і про таке.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.
Так, згідно із графою 33 рішення про коригування митної вартості №UA110130/2023/000170/1 від 02.10.2023 року до товару позивача було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод.
Однак, відомості з інформаційних систем Відповідача не може слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 р. у справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 р. у справі № 810/3295/17 вказав, що спрацювання АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників даних АСАУР.
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 04.11.2021 р. у справі №120/2634/19- а навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 р. у справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Також слід зазначити, що сама по собі відмінність заявленої митної вартості і митної вартості подібних товарів не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості (Постанова Верховного Суду від 21.08.2020 р. у справі №814/1521/16).
Зменшення вартості товарів в порівнянні з попередніми митними оформленнями і наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству не передбачено законом як підстави для витребування додаткових документів і коригування митної вартості, і не може бути підставою обґрунтованого сумніву у заявленій митній вартості. Адже наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного Позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Аналогічна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі №814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.
Таким чином, лише факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації про те, що товар, який задекларовано Позивачем, розмитнювався цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та належать до скасування.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідачем не було доведено належними доказами правомірність своїх рішень.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6928,99 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як встановлено судом між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ» укладено договір про надання правничої допомоги №63 від 02.01.2019 року.
Суд вказує, що пунктом 4.1. Договору встановлено, що надання правничої допомоги оплачується в розмірах і на умовах, встановлених Додатком до цього Договору.
Втім, суд вказує, що в матеріалах справи відсутній Додаток до Договору про надання правничої допомоги №63 від 02.01.2019 року, яким визначено розміри та умови оплати правничої допомоги.
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, доходить висновку, що в цій конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн. та 945,00 грн. на переклад документів є непідтвердженими.
Отже, суд доходить висновку про необґрунтованість витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн. та 945,00 грн. витрат на переклад документів.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару №UA110130/2023/000170/1 від 02 жовтня 2023 року.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" судові витрати з оплати судового збору в сумі 6928,99 гривень. В частині стягнення витрат на правничу допомогу, витрат на перекладача відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 20.05.2024 року.

Суддя В.В. Ільков