Справа № 360/247/24
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/247/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Мозолєва Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Мозолєва Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з 07.11.2023, згідно із заявою від 07.11.2023 та в перерахунку їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року переходу на пенсію за віком, а саме за 2019-2021 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року переходу на пенсію за віком, а саме за 2019-2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачу з 26 травня 2014 року призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте 01.07.2014 припинено виплату пенсії у зв`язку з тим, що позивач вийшла на роботу на ту ж посаду та в той же орган.

У зв`язку з повномасштабним вторгнення військ рф на територію України та повною окупацією м. Попасна Луганської області на вимоги керівництва лікарні, де працювала позивач, 06.06.2022 позивач звільнилась з посади лаборанта-бактеріолога КНП «Попаснянська багатопрофільна лікарня» Попаснянської міської ради Луганської області за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років та звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

В червні 2022 року позивач знову почала отримувати пенсію за вислугу років та отримала пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 03.08.2022 серії НОМЕР_2 за видом пенсії - вислуга років.

05 листопада 2023 позивачу виповнилось 60 років, та перебуваючи тимчасово у м. Харкові вона звернулась до сервісного центру Головного управління ПФУ в Харківській області про призначення їй пенсії за віком, але при формуванні заяви працівники цього сервісного центру зазначили, що позивач просить перерахувати, а не вперше призначити пенсію за віком, хоча позивач неодноразово наголошувала їм, що вона хоче скористатись своїм правом на призначення пенсії за віком вперше.

Після отримання пенсії за листопад 2023 року, позивач зрозуміла, що їй був зроблений перехід пенсії з виду на вид, тобто переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а не призначено пенсію за віком, за призначенням якої вона звернулася вперше.

З початку лютого 2024 року, з відомостей особистого кабінету на порталі ПФУ позивачу стало відомо, що від неї у сервісному центрі ПФУ у Немишлянському районі м. Харкова була прийнята та оформлена заява про перерахунок пенсії з виду на вид, проте вона зверталась 07.11.2023 із заявою при призначення пенсії за віком.

На думку позивача, рішенням № 35 від 09.11.2023 відповідачем незаконно оформлено перерахунок пенсії з видом перерахунку - «перехід з виду на вид».

06.02.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням призначити пенсію за віком з 07.11.2023 та зробити відповідний перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком. Заяву було направлено до відповідача за територіальною належністю.

Листом від 06.03.2024 № 1203/710/С-02/8-1200/24 відповідач відмовив в перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач 1 заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 20.03.2024 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно з даними електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 первинно була призначена пенсія за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.05.2014.

Пенсія була обчислена із заробітної плати за період з 01.08.1989 по 31.07.1994, згідно з довідкою про заробітну плату від 23.05.2014 № 91, наданої Комунальною установою «Попаснянська центральна районна лікарня» Луганської області та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.07.2015.

Коефіцієнт заробітної плати складав 2,23151.

Відповідно до пункту 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення заробітку була застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2011 - 2013 роки, що передує року звернення за призначенням пенсії.

З набуттям чинності Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання ним чинності, перераховано з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.).

07.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про проведення перерахунку пенсії, а саме переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У заяві позивач серед іншого вказала «прошу перевести мене на пенсію за віком з урахуванням заробітної плати, з якої була розрахована пенсія».

Заява від 07.11.2023 розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким було прийнято рішення про перехід ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж роботи ОСОБА_1 після переходу на пенсію за віком склав 40 років та 25 днів.

Заробітна плата для розрахунку пенсії за віком врахована за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.06.2022.

Коефіцієнт заробітної плати складав 1,28834.

Середньомісячна заробітна плата для обчислення розміру пенсії за віком визначена відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», складає 10299,60 грн ((3764,40 грн (за 2014-2016 роки) х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 = 7405,03 грн х 1,28834.

При переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, з якої було обчислено пенсію за вислугу років (за 2014 - 2016 роки), що передбачено частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач 1 вказав, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначена в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

На думку відповідача 1, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Також у відзиві зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не може бути належним відповідачем у справі, оскільки рішення про переведення позивача на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

25.03.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1, в обґрунтування якої зазначено таке.

ОСОБА_2 після досягнення віку 60 років звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області з бажанням переводу її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та зробити відповідний перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком, та з такою підставою вона звернулася вперше і мала повне право саме на такий вид пенсії, але, на думку представника позивача, останню було введено в оману, а тому вона під диктовку представника сервісного центру ГУ ПФУ в Харківській області вимушена була написати заяву з текстом, на яку посилається представник відповідача.

За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше, отже при перерахунку пенсії за віком ГУ ПФУ в Луганській області повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком.

На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 2 також заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 06.05.2024 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, та вказав, що 07.11.2023 позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, а саме переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 звернення позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та здійснено перерахунок пенсії з 07.11.2023.

Відповідач 2 вказав, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищезазначене, на думку відповідача 2, у позивача відсутнє право на застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Також на виконання ухвали суду від 16.04.2024 відповідачем 2 додатково зазначено, що 07.11.2023 позивач в установленому законом порядку звернулась з заявою про перерахунок пенсії, а саме: переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації заяву позивача та скановані копії наданих нею документів долучено до електронної підсистеми.

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З огляду на вищевикладене, у відповідача 2 відсутня можливість надати інші витребувані судом докази щодо розгляду ним вищевказаної заяви позивача.

Ухвалою суду від 13.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 28.03.2024 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду письмові пояснення та необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою суду від 16.04.2024 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як другого відповідача, розгляд справи розпочато спочатку, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою суду від 14.05.2024 долучено до матеріалів справи подані відповідачем 1 докази.

Ухвалою суду від 21.05.2024 до матеріалів справи долучено додаткові докази.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за віком, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 та матеріалами пенсійної справи позивача.

Судом встановлено, що з 26.05.2014 позивачу первісно призначено пенсію за вислугу років, що підтверджується як письмовими поясненнями позивача у позовній заяві, так і відповідними поясненнями відповідача 1 у відзиві на позовну заяву, тобто дане питання не є спірним.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 25.06.2014 № 154535 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з 01.07.2014, у зв`язку з її працевлаштуванням у Комунальній установі «Попаснянська центральна районна лікарня» на посаду лаборанта бактеріолога. Працевлаштування підтверджується довідкою Комунальної установи «Попаснянська центральна районна лікарня» від 03.07.2014 № 46 та трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_4 .

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Попаснянська міська багатопрофільна лікарня» Попаснянської міської ради від 06.06.2022 № 23 звільнено ОСОБА_1 , лаборанта-бактеріолога з 06.06.2022 за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років (ст. 38 КЗпП України).

13.06.2022 позивач звернулась через Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про продовження виплати їй пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 14.06.2022 № 35 ОСОБА_1 продовжено виплату пенсії за вислугу років.

07.11.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила перевести її на пенсію за віком, з урахуванням заробітної плати з якої була розрахована пенсія за вислугу років.

Як вказують відповідачі вищезазначену заяву позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та здійснено відповідний перерахунок (переведено на пенсію за віком) пенсії з 07.11.2023.

У зв`язку з тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, вищевказаний перерахунок пенсії (перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком) оформлений рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (12295 Управління ПФУ в Попаснянському районі Луганської області) від 09.11.2023 № 35.

08.02.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком з 07.11.2023 та зробити відповідний перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три останні календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.02.2024 № 4022-4537/С-02/8-2000/24 направлено вищевказане звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для розгляду та надання відповіді.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.03.2024 № 1203-710/С-02/8-1200/24 повідомлено, що згідно з частиною третьою статті 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. За наданою особистою заявою від 07.11.2023 про переведення з одного виду пенсії на інший, яку опрацьовано за принципом екстериторіальності (відповідно до пункту 4.2 постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивача з 07.11.2023 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на загальних умовах. Враховуючи норми частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при обчисленні заробітної плати для розрахунку пенсії за віком позивача застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався при призначенні пенсії за вислугу років. Пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства, підстави для перегляду її розміру відсутні.

В подальшому позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою від 23.02.2024 з аналогічними вимогами, що й у вищезазначеній заяві від 08.02.2024.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 12.03.2024 № 1314-1054/С-02/8-1200/24 повідомлено, що роз`яснення стосовно порядку застосування показника середньої заробітної плати при переведенні на пенсію за віком надано позивачу листами Головного управління від 06.03.2024 № 1203-710/С-02/8-1200/24 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 та від 12.03.2024 № 1311- 1262/С-02/8-1200/24 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач, вважаючи, що їй протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком з 07.11.2023 за відповідною заявою та в перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року переходу на пенсію за віком, а саме за 2019-2021 роки, звернулась до суду за даною позовною заявою.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Водночас, відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених положень вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що первісно позивачу було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсій, а за призначенням пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-ІV позивач у листопаді 2023 року звернулась вперше.

Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років позивач не користувалась жодним із видів пенсій, встановлених Законом № 1058-ІV, тому звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії (переведення на пенсію) за віком, позивач використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058-ІV вперше, та перейшла з одного виду пенсії на інший.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. зокрема, у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 127/7522/17 Верховний Суд зазначив таке: «за змістом частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Разом з тим, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 позивач звернувся вперше, а тому судом не приймаються доводи касаційної скарги, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.».

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 363/1493/17, від 25.03.2020 у справі № 367/1130/17, від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Крім того варто зауважити, що після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжувала працювати та за неї роботодавець сплачував у встановленому законом порядку страхові внески.

З огляду на вищенаведене суд зазначає, що в даному випадку призначення пенсії позивачу відповідно до Закону № 1058-IV за заявою від 07.11.2023 відбулося вперше, тому частина третя статті 45 Закону № 1058-IV не регулює спірні правовідносини, отже відповідні посилання відповідачів є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачі безпідставно та протиправно не застосували при обчисленні пенсії позивача, згідно із Законом № 1058-IV, середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021 та 2022 роки.

Щодо того, що позивач у заяві про призначення/перерахунок пенсії від 07.11.2023 просила перевести її на пенсію за віком, з урахуванням заробітної плати з якої була розрахована пенсія за вислугу років, суд зазначає таке.

Як вже зазначалось вище, частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Суд зазначає, що в даному випадку саме на відповідачів покладений обов`язок щодо розгляду відповідних заяв про призначення/перерахунок пенсії та прийняття обґрунтованого та законного рішення за результатами такого розгляду.

Тобто, відповідачі, встановивши при розгляді вищевказаної заяви позивача, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки призначення пенсії позивачу за віком відповідно до Закону № 1058-IV відбувається вперше, були зобов`язані розглянути відповідну заяву з урахуванням відповідних положень Закону № 1058-IV щодо первісного призначення вказаного виду пенсії, застосувавши при її обчисленні, середню заробітну плату (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, що відповідало б вимогам чинного законодавства.

Крім того, проаналізувавши зміст відзивів на позовну заяву, що надані відповідачами та лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.03.2024 № 1203-710/С-02/8-1200/24, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, які сформульовані в заяві від 07.11.2023 не були визначальною підставою для здійснення спірного перерахунку пенсії та обчислення пенсії позивача з урахуванням заробітної плати з якої була розрахована пенсія за вислугу років.

В даному випадку визначальним є помилкове тлумачення відповідачами положень пенсійного законодавства.

Посилання відповідача 1 на те, що він не є належним відповідачем у цій справі, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що відповідні дії щодо здійснення спірного перерахунку пенсії позивача вчинені відповідачем 2, що не заперечується останнім та визнається ним у відзиві на позовну заяву.

Водночас, вказаний перерахунок пенсії був оформлений відповідним рішенням відповідача 1 від 09.11.2023 № 35, яке з урахуванням вищенаведених висновків суду є протиправним, оскільки відповідачем 1 прийнято таке рішення саме щодо переходу (переведення) з виду пенсії на вид, а не щодо призначення пенсії, та з помилковим застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а саме за три календарні роки (2014 - 2016 роки), а не за 2020 - 2022 роки.

Отже, діями та рішенням обох відповідачів було порушено права позивача, а тому вони є належними відповідачами в даній справі.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що за позовною заявою вимоги позивача звернені виключно до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Однак, судом встановлено, що відповідні дії щодо здійснення спірного перерахунку (переведення з одного виду пенсії на інший) та неправильного обчислення пенсії позивача вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, на підставі чого судом було залучено його як другого відповідача у справі.

Крім того, за позовною заявою позивачем оскаржується бездіяльність відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що стосується спірного перерахунку пенсії за її заявою від 07.11.2023.

Проте, як вже зазначалось вище, спірний перерахунок пенсії позивача оформлений рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про перерахунок пенсії від 09.11.2023 № 35, яке за своєю правовою суттю є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, прийнятим на виконання владних функцій, який стосується прав та інтересів позивача, та яке, з урахуванням встановлених в цій справі обставин та наведених вище висновків суду, є протиправним, а отже порушує права позивача.

Також позивач просить зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 07.11.2023 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року переходу на пенсію за віком, а саме за 2019-2021 роки.

Разом з тим, з урахуванням встановлених обставин справи та вимог Закону № 1058-IV, суд зазначає, що обчислення пенсії за віком позивача, має здійснюватися із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021 та 2022 роки, оскільки звернення відбулось у 2023 році.

Окрім того, на переконання суду, в даному випадку повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії від 07.11.2023, не є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача та не сприятиме належному їх відновленню.

З урахуванням викладеного, враховуючи характер спірних правовідносин та встановлені обставини справи, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в цьому випадку буде:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення перерахунку та обчислення пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 за її заявою від 07.11.2023, без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про перерахунок пенсії від 09.11.2023 № 35;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 за її заявою від 07.11.2023, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням фактично сплачених сум.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 07.03.2024 № 26.

Разом з тим суд зазначає, що позовну заяву подано в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ЄСІТС) «Електронний суд».

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, з урахуванням наведеного, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Тобто, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж необхідно було сплатити, а тому питання про розподіл судових витрат вирішується виходячи з суми, що позивач мав сплатити 968,96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій (рішень) відповідачів, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у загальному розмірі 968,96 грн, а саме по 484,48 грн з кожного відповідача.

Щодо решти надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із відповідною заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору в сумі 242,24 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Мозолєва Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код: 21782461, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення перерахунку та обчислення пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 за її заявою від 07.11.2023, без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 09.11.2023 № 35.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 за її заявою від 07.11.2023, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.05.2024.

Суддя О.М. Качанок