Справа № 140/31075/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/31075/23 пров. № А/857/3060/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 140/31075/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення 11.01.2024 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 11.01.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною щодо не зарахування до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України за період з 08 листопада 2007 року по 25 червня 2012 року в зоні гарантованого добровільного відселення; зобов`язання відповідача оформити та направити необхідні документи позивача до Пенсійного фонду країни у Волинській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» зарахувавши до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції у зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 08 листопада 2007 року по 25 червня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходив службу з 25 вересня 1998 року по 06 листопада 2015 року в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 15 серпня 2019 року у Національній поліції України.

Зокрема, в період з 08 листопада 2007 року по 29 вересня 2011 року працював начальником відділення ДАІ (з обслуговування смт. Маневичі і району) та автомобільно-технічної інспекції ДАІ Управління МВС України у Волинській області (наказ 165 0/с від 08.11.2007 р); з 30.09.2011 по 24.11.2011 на посаді в.о. начальника відділення ДАІ Маневицького райвідділу МВС України у Волинській області (наказ 398 о/с від 30.09.2011р); з 25.11.2011 по 26.06.2012 на посаді начальник відділення ДАІ Маневицького райвідділу МВС України у Волинській області (наказ 476 о/с від 25.11.2011, наказ 194 о/с від 25.06.2012) та проживав у селі Троянівка Маневицького району (на час служби Камінь-Каширський район) Волинської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 (далі Перелік №106), віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач вказує, що відповідно до абзацу п`ятнадцятого підпункту «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Постанова №393), до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Проте, у наказі ГУ НП у Волинській області від 15.08.2019 №271 о/с «По особовому складу» відповідач неправильно здійснив обрахунок вислуги років позивача на день звільнення, оскільки не зазначив відомості щодо пільгового періоду проходження служби.

На звернення позивача від 27.07.2023 про підготовку та надіслання відповідних документів на адресу ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії відповідач листом від 14.08.2023 №66/05/19-2023 відмовив у задоволенні заяви з підстав відсутності для зарахування позивачу вислуги років у пільговому обчисленні.

Позивач зазначає, що суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність щодо не зарахування у пільговому обчисленні до вислуги років при проходженні служби в органах внутрішніх справ у зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця, передбаченої абзацом п`ятнадцятим підпункту «в» пункту 3 Постанови №393.

А тому просить визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Волинській області щодо не зарахування до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ за період з 08.11.2007 по 25.06.2012 в зоні гарантованого добровільного відселення, та зобов`язати відповідача оформити та направити необхідні документи позивача до Пенсійного фонду країни у Волинській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» зарахувавши до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції у зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 08 листопада 2007 року по 25 червня 2012 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 140/31075/23 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ за період з 08 листопада 2007 року по 25 червня 2012 року в зоні гарантованого добровільного відселення.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в органах внутрішніх справ у зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця з 08 листопада 2007 року по 25 червня 2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що затвердженого переліку військових частин, підрозділів і установ, яким зараховується до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, не прийнято, а тому правові підстави для зарахування спірного періоду служби до вислуги на пільгових умовах та перерахунку вислуги років відсутні.

Вказує, що загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом №2262-XII.

Зокрема, пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-»д», «ж» з статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

З послужного списку вбачається, що позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років оскільки наявні 22 роки 04 місяці 12 днів при необхідних 24 календарних роки і більше.

Таким чином ГУНП у Волинській області вважає, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні, тому правові підстави для перерахунку вислуги років відсутні.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 140/31075/23 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторона опонента апелянта направила до суду апеляційної інстанції відзив, в якому висловила підтримку висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач у період з 08.11.2007 по 25.06.2012 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах у зоні гарантованого добровільного відселення (смт Маневичі та Маневицький район відповідно до Переліку №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення), тому вказаний період повинен бути зарахований до вислуги років позивача на пільгових умовах, відповідно до абзацу п`ятнадцятого підпункту «в» пункту 3 Постанови №393.

Суд відхилив доводи представника відповідача про відсутність підстав для зарахування позивачу зазначеного періоду служби вислуги років на пільгових умовах з огляду на відсутність затвердженого переліку військових частин, підрозділів і установ, яким зараховується до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах, оскільки абзацом п`ятнадцятим підпункту «в» пункту 3 Постанови №393 чітко передбачено зарахування до вислуги років на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця) періоду служби у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не затвердження Міністерством внутрішніх справ відповідного переліку військових частин, підрозділів і установ не може бути правовою підставою для позбавлення позивача права на обчислення вислуги років на пільгових умовах.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач проходив службу з 17 липня 1994 року по 29 грудня 1995 року в Збройних силах України, з 25 вересня 1998 року по 06 листопада 2015 року в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 15 серпня 2019 року у Національній поліції України, що підтверджується копією послужного списку (арк.спр.28-30).

Наказом ГУ НП у Волинській області від 15.08.2019 №271 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляд звільнення зі служби з 15.08.2019 року, станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції становить 22 роки 4 місяці 12 днів (а. с.27).

Відповідно до наказу від 15.08.2019 року №271 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляд звільнення зі служби з 15.08.2019 року. Відповідно до наказу станом на день звільнення: стаж служби в поліції в календарному обчисленні складає 22 роки 04 місяці 12 днів.

Позивач стверджує, що у наказі ГУ НП у Волинській області від 15.08.2019 №271 о/с «По особовому складу» відповідач неправильно здійснив обрахунок його вислуги років на день звільнення, оскільки не зазначив відомості щодо пільгового періоду проходження служби.

На звернення ОСОБА_1 від 27.07.2023 про підготовку та надіслання відповідних документів на адресу ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії відповідач листом від 14.08.2023 №66/05/19-2023 відмовив у задоволенні заяви з підстав відсутності для зарахування позивачу вислуги років у пільговому обчисленні.

Вважаючи дії відповідача протиправними щодо не зарахування до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України за період з 8.11.2007 року по 25.06. 2012 року в зоні гарантованого добровільного відселення позивач звернувся з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з п. «а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-»д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Аналізуючи наведені норми, апеляційний суд вказує, що Законом № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17.07.1992 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (Постанова №393, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом 3 пункту 1 Порядку № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до пп. «в» п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Аналіз наведених правових норм у поєднанні з положеннями Постанови №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою №393.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 28.09.2022 у справі № 813/1263/18.

Апеляційний суд звертає увагу, що в наказі ГУ НП у Волинській області від 15.08.2019 № 271 о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції (а.с.27), не зазначена вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах). Крім того, у розрахунку вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ (а.с.28) вказано, що вислуга років станом на 15.08.2019 становить 22 років 04 місяців 12 днів, а часу служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) немає.

В свою чергу, як підтверджено матеріалами справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема: з 08 листопада 2007 року по 29 вересня 2011 року працював начальником відділення ДАІ (з обслуговування смт. Маневичі і району) та автомобільно-технічної інспекції ДАІ Управління МВС України у Волинській області (наказ 165 0/с від 08.11.2007 р); з 30.09.2011 по 24.11.2011 на посаді в.о. начальника відділення ДАІ Маневицького райвідділу МВС України у Волинській області (наказ 398 о/с від 30.09.2011р); з 25.11.2011 по 26.06.2012 на посаді начальник відділення ДАІ Маневицького райвідділу МВС України у Волинській області (наказ 476 о/с від 25.11.2011, наказ 194 о/с від 25.06.2012), що підтверджується розрахунком вислуги років та наказами (а.с.22, 24,25, 28-30). Проте, вказаний період проходження служби не було зараховано позивачу на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач у період з 08.11.2007 по 25.06.2012 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах у зоні гарантованого добровільного відселення (смт Маневичі та Маневицький район відповідно до Переліку №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення), тому вказаний період повинен бути зарахований до вислуги років позивача на пільгових умовах, відповідно до абзацу п`ятнадцятого підпункту «в» пункту 3 Постанови №393.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 140/31075/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 20.05.24