Справа № 580/4268/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4268/20 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, третя особа - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому з урахуванням уточнень (заява вх. від 30.11.2020) просив:

визнати протиправним і скасувати п.1 наказу від 13.08.2020 №473 «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарних стягнень»;

визнати протиправним і скасувати наказ від 29.09.2020 №721 о/с «Про особовий склад»;

поновити позивача на посаді заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції з 30.09.2020;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.09.2020 до дати фактичного поновлення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 08.03.2024 скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі №580/4268/20. Справу №580/4268/20 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду. У вказаній постанові Верховний суд зазначив, що звертаючись із апеляційною скаргою у цій справі, позивач указував, зокрема, на те, що суд першої інстанції? задовольнивши клопотання позивача про допит свідків? не допитав у судовому засіданні останніх, чим допустив неповноту судового розгляду. Позивачем в апеляційній скарзі було повторно заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , який за словами скаржника, також не був опитаний в суді першої інстанції.

Аналогічне клопотання заявлялося в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції, в силу наданих процесуальним законом повноважень, повинен був надати оцінку відповідним доводам апеляційної скарги, виправити недолік рішення суду першої інстанції та розглянути таке клопотання.

Також у апеляційній скарзі в контексті її доводів було заявлено клопотання про дослідження (прослуховування) технічного запису судового засідання, в частині саме допиту ОСОБА_4 в якості свідка.

Верховний Суд зазначив, що судом апеляційної інстанції не розглянуто заявлені апелянтом в апеляційній скарзі клопотання, не надано оцінки доводами апеляційної скарги.

Ухвалою від 20.03.2024 Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв до свого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказів, стягнення середнього заробітку, поновлення на посаді та призначив розгляд справи на 24 квітня 2024 року. У судове засідання були викликані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

24.04.2024 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про виклик свідка ОСОБА_5

24.04.2024 у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 та відкладено розгляд справи для виклику у наступне судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5

15.05.2024 у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, свідків, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.12.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції України №1170о/с.

15.08.2019 ОСОБА_1 ознайомлений з посадовою інструкцією заступника начальника управління-начальника відділу чергової служби управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затверджена наказом Департаменту патрульної поліції України №1420 (далі - Посадова інструкція).

Згідно п.п. 2.2.13-2.2.17 п.2.2 ст. 2 Посадової інструкції до завдань позивача на вказаній посаді належить: здійснення координації роботи батальйону, відділу чергової служби, сектору озброєння, сектору документального забезпечення; за дорученням начальника виконання представницьких функцій, а саме представляє управління у відносинах з іншими органами державної влади, підприємствами, установами та організаціями, а також з громадськістю; здійснення безпосереднього керівництва особовим складом управління, задіяним для патрулювання визначеної території з метою забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства та держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху; проведення роботи щодо зміцнення службової дисципліни, запобігає надзвичайним подіям, кримінальним, корупційним та іншим правопорушенням серед поліцейських патрульної поліції, своєчасно виявляє й усуває їх причини, аналізує стан службової дисципліни й об`єктивно доповідає про це начальнику управління; у встановленому порядку здійснює тимчасове виконання обов`язків начальника управління на період його відсутності.

04.05.2020 на адресу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшло подання Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки (вих.№601/42-23/01) про вжиття до 25.05.2020 заходів реагування. В поданні зазначено про проведення перевірки 23.04.2020, під час якої виявлені недоліки в роботі щодо постів №1, №2, неналежне ведення книги інструктажів при поводженні зі зброєю, стану збереження паливно-мастильних матеріалів (списана істотно більша кількість палива, аніж наявна згідно з талонами на пальне тощо), приміщень перебування автомобілів.

06.05.2020 начальник Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції видав наказ №50 про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії в складі: голова комісії - ОСОБА_6 (заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП; члени комісії: позивач, ОСОБА_7 (старший інспектор вказаного відділу), В.Гладун (оперуповноважений Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України).

12.05.2020 Департамент патрульної поліції України наказом №312 о/с надав керівнику Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції основну та додаткову відпустку, а тимчасове виконання обов`язків начальника поклав на ОСОБА_1 . Фактичне виконання позивачем у цьому періоді відповідних обов`язків підтверджується листами та дорученнями третьої особи, підписаними ним, та даними журналу реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою.

28.05.2020 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване в місті Києві, внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань запис №0000093 щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

04.06.2020 дисциплінарна комісія склала висновок, затверджений начальником Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, в якому встановила підтвердженими факти дисциплінарних порушень на підставі зібраних матеріалів та письмового опитування членом комісії ОСОБА_8 : ОСОБА_9 (інспектор сектору озброєння третьої особи), ОСОБА_10 (інспектора-чергового відділу чергової служби третьої особи), ОСОБА_11 (старший інспектор з особливих доручень відділу кадрового забезпечення третьої особи), ОСОБА_12 (старший інспектор-черговий відділу чергової служби третьої особи), ОСОБА_13 (старшого інспектора-чергового відділу чергової служби третьої особи), ОСОБА_14 (заступник командира РОВО третьої особи), ОСОБА_15 (командир роти №1 батальйону третьої особи), ОСОБА_4 (начальник сектору транспортного забезпечення третьої особи), ОСОБА_16 (водій автотранспортних засобів сектору транспортного забезпечення третьої особи).

16.06.2020 на підставі вказаного висновку начальник Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції видав наказ №14 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_4 шляхом застосування зауважень. Останній з ним ознайомлений 19.06.2020, що підтверджується його підписом.

З 22.06.2020 до 06.07.2020 ОСОБА_1 перебував у щорічній черговій основній оплачуваній відпустці відповідно до наказу від 09.06.2020 №387 о/с, що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції від 29.10.2020.

26.06.2020 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та за фактом внесення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташований місті Києві, відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.05.2020 за №0000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, Департамент патрульної поліції видав наказ №1292 про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 . Дисциплінарну комісію утворено в складі (далі - Дисциплінарна комісія):

голова дисциплінарної комісії - підполковник поліції ОСОБА_32, начальник управління моніторингу та аналітичного забезпечення відповідача;

члени дисциплінарної комісії:

капітан поліції ОСОБА_17 - начальник Управління патрульної поліції в Черкаській області;

старший лейтенант поліції ОСОБА_30 - головний інспектор відділу проведення службових розслідувань та контролю управління моніторингу та аналітичного забезпечення відповідача;

старший лейтенант поліції ОСОБА_2 - головний інспектор відділу проведення службових розслідувань та контролю управління моніторингу та аналітичного забезпечення відповідача.

Наказом від 20.07.2020 №1503 були внесені зміни до наказу №1292, в результаті яких замінено члена комісії ОСОБА_17 на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_31, заступника начальника управління-начальника відділу проведення службових розслідувань та контролю управління моніторингу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції.

05.08.2020 Комісія склала висновок, затверджений начальником Департаменту патрульної поліції 06.08.2020 (далі - Висновок).

У Висновку зазначено, що дисциплінарна комісія врахувала обставини, встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000093 щодо підозри позивача, як особи, що займає відповідальне становище, в проханні неправомірної вигоди за невчинення дій, поєднаному з вимаганням, вчиненому з використанням службового становища, а також з висновку службового розслідування від 04.06.2020 щодо ОСОБА_4 , письмових пояснень співробітників третьої особи, відібраних безпосередньо дисциплінарною комісією: ОСОБА_5 (заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення третьої особи), ОСОБА_18 (старший інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення третьої особи), ОСОБА_17 (начальник третьої особи), ОСОБА_4 (начальник сектору транспортного забезпечення третьої особи), ОСОБА_19 (інспектор взводу №1 роти тактико-оперативного реагування третьої особи), позивача (заступник начальника управління - начальник відділу чергової служби третьої особи).

Щодо даних досудового розслідування зазначено про встановлення з серпня 2019 року неодноразових перевірок ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства ОСОБА_4 , що не входило до функціональних обов`язків позивача. За їх результатом позивач звинувачував його у розкраданні грошових коштів, завищенні цін на запчастини та виконані роботи. У подальшому така перевірка проведена з приводу подання працівників відділу внутрішньої безпеки ГУ НП в Черкаській області та одним із членів комісії зі службового розслідування призначено позивача. У період виконання обов`язків начальника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1. 12.05.2020 зателефонував ОСОБА_4 з проханням вийти на подвір`я, де шляхом відображення на калькуляторі телефону комбінації цифр 500 повідомив щодо необхідності їх надання йому в доларах США за непритягнення до відповідальності за виявлені порушення. Таке ж прохання висловив повторно вкінці відповідного робочого дня та 19.06.2020 щодо передачі через його підлеглого ОСОБА_19 . 25.06.2020 ОСОБА_4 погодився на вказану пропозицію та передав гроші в конверті через зазначену особу. ОСОБА_19 конверт відвіз своїй матері та близько 22 год. 00 хв. перетелефонував їй щоб віддала конверт ОСОБА_20 . Зранку 26.06.2020 вона зателефонувала останньому прибути за конвертом. Після його передачі працівники правоохоронних органів виявили цей конверт поблизу місцезнаходження ОСОБА_20 з наявними в ньому коштами, що заздалегідь правоохоронними органами ідентифіковані та передані ОСОБА_4 для передачі ОСОБА_1 .

Під час службового розслідування було встановлено, що 04.05.2020 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшло подання №4194 з Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для організації проведення службового розслідування зважаючи на виявлені недоліки, виявлені під час перевірки службової діяльності Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. 06.05.2020 Управлінням патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції видано наказ №50, яким призначено службове розслідування, створено дисциплінарну комісію, яка виявила збереження паливно-мастильних матеріалів, шин до легкових автомобілів та загальний захаращений стан приміщення, в боксах - номерні знаки; в кабінеті сектору транспортного забезпечення металевий сейф, в якому наявні талони на бензин А-95. Комісія опитала ОСОБА_4 та вирішила за вчинення ним дисциплінарного проступку застосувати зауваження, що реалізовано наказом Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції від 16.06.2020 №14, підписаним начальником. З`ясовано, що ОСОБА_1 участі в підготовці проекту (розробці та візуванні) вказаного наказу не брав.

Опитаний дисциплінарною комісією ОСОБА_1 заперечував здійснення ним незаконних дій.

Опитаний ОСОБА_4 підтвердив проведення щодо нього службового розслідування та виявлені недоліки в його роботі, а також вимагання позивачем у нього коштів і їх передачу у вказаний ним спосіб через ОСОБА_19

ОСОБА_5 під час службового розслідування комісії повідомив, що був головою дисциплінарної комісії щодо перевірки фактів, викладених у поданні від 03.04.2020, а ОСОБА_18 , як член комісії, здійснював збір необхідних матеріалів, встановлював обставини вказаних недоліків, опитував зазначених у поданні осіб та готував проект висновку. Про домовленості позивача з ОСОБА_4 не знав. Вказівок керівника - ОСОБА_21 щодо необ`єктивного службового розслідування чи не притягнення ОСОБА_4 не отримував. 26.06.2020 у приміщення Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції прибув ОСОБА_1 і через декілька хвилин спільно з ОСОБА_19 направився до кабінету начальника. В його присутності вони почали пояснювати, що ОСОБА_4 здійснив спробу передачі позивачу конверту, і в цей час зайшли співробітники Державного бюро розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_3. Тоді позивача вивели з кабінету, а ОСОБА_19 в кабінеті начальника - ОСОБА_17 надав пояснення.

ОСОБА_18 під час службового розслідування дій ОСОБА_1 повідомив у письмовому поясненні щодо обставин його участі в складі дисциплінарної комісії відносно дій ОСОБА_4 , опитування його та ОСОБА_16 - водія транспортних засобів сектору транспортного забезпечення Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. В їх діях вбачав ознаки дисциплінарних проступків, з чим погодилися інші члени дисциплінарної комісії. Висновок затвердив начальник. Окремої думки ОСОБА_1 у цих питаннях не мав. Жодних вказівок, у т.ч. від позивача у період виконання ним обов`язків начальника, щодо термінів закінчення службового розслідування, його результатів, непритягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не отримував. Під час ознайомлення ОСОБА_4 зауважень до висновку та наказу не висловлював. Про обставини домовленості позивача з останнім дізнався під час перебування працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

ОСОБА_17 у письмовому поясненні повідомив про затвердження висновку службового розслідування та підготовку проекту наказу ОСОБА_18 . До нього ніхто не звертався з питанням непритягнення ОСОБА_4 до відповідальності та про будь-які домовленості позивача не знав. 26.06.2020 близько 09 год. 00 хв. до його кабінету зайшов ОСОБА_19 , який повідомив, що можливо за ним слідкують та пов`язує це з конвертом, що передав ОСОБА_4 для позивача, при цьому явно нервував і стверджував, що не знав про вміст конверта. Після цього зателефонував позивачу та викликав для з`ясування обставин щодо такого факту. Того ж дня близько 9 год. 48 хв. позивач прибув у його кабінет та спільно з ОСОБА_19 пояснили про спробу ОСОБА_4 передати конверт. У цей час в кабінет зайшли співробітники правоохоронних органів. Згодом підтвердив, що позивач напередодні звернувся до нього з проханням забрати в ОСОБА_4 конверт та на деякий час залишити його в себе на зберігання.

ОСОБА_19 у письмових поясненнях дисциплінарній комісії повідомив, що 23.04.2020 в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції проводилася перевірка працівниками органу внутрішньої безпеки, результати якої йому не відомі. Того ж дня після 18.00 в кабінеті сектору транспортного забезпечення знаходився один працівник - ОСОБА_4 . Приблизно 16-17 червня 2020 року він підвозив позивача додому після робочого дня, який у розмові повідомив, що ОСОБА_4 має його віддячити, підійти та щось згодом передати, яке позивач забере за 2 дні, бо перебуватиме у відпустці. 25.06.2020 о 15 год. 45 хв. до ОСОБА_19 звернувся ОСОБА_22 та передав у автомобілі конверт для позивача, повідомивши, що він знає. Конверт він поклав у підлокотник службового автомобіля та написав позивачу в месенджері «телеграм», що вказана особа передала. Після цього він відвіз начальника третьої особи на нараду, а потім поїхав до батьків. Конверт відвіз додому матері. Пізніше в розмові з нею повідомив, що конверт має лежати 2дні, після чого його заберуть. Повертаючись додому помітив, що за ним слідкують автомобілі та зателефонував позивачу щодо таких обставин. Позивач у відповідь зазначив, що можливо за ним слідкують, бо ОСОБА_23 хоче підставити, то ж потрібно доповісти ОСОБА_24 . ОСОБА_19 відповів, що конверт у надійному місці та якщо за ним продовжуватимуть слідкувати повідомить позивачу. Перебуваючи вдома, ОСОБА_19 зателефонував матері з проханням віднести конверт наступного дня вітчиму. Вранці 26.06.2020 о 05 год. 30 хв. знов їй зателефонував впевнитися, чи віднесла конверт, на що вона відповіла, що ні. Того ж дня о 06 год. 15 хв. до нього зателефонувала мати з проханням пояснити вітчиму про конверт. О 08 год. 30 хв від`їжджаючи від будинку проживання начальника (керівника третьої особи) повідомив, що за ним слідкують, але останній не повірив і порадив не зважати. Прибувши до місця роботи отримав дзвінок дружини, яка повідомила про наявність автомобілів та багатьох людей, схожих на державних службовців, за адресою вітчима. Тому він зателефонував позивачу і про це доповів, зазначивши, що проблеми йому та його родині не потрібні, попрохав прибути до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції щоб розповісти керівнику. Впевнившись, що зазначені події пов`язані з конвертом, направився в кабінет начальника та все йому доповів. Після прибуття позивача разом розпочали розмову та в цей час у кабінет зайшли працівники Державного бюро розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_1, прокуратури. ОСОБА_19 відвезли до прокуратури, де пояснення він надав на камеру.

Також під час дисциплінарного провадження встановлено факт подання позивачем на керівника рапорту від 26.06.2020, в якому серед іншого зазначено, що протягом місяця ОСОБА_4 неодноразово говорить про незрозумілу винагороду, а 25.06.2020 йому стало відомо, що останній намагається передати конверт, в якому можливо грошові кошти. У такий спосіб ОСОБА_4 намагається його дискредитувати. Вказаний рапорт листом від 30.06.2020 третя особа надіслала до ТУ ДБР, розташованого в м.Київ для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Проаналізувавши викладене, Дисциплінарна комісія у Висновку зазначила про встановлення (ст.19-20 Висновку) неодноразового звернення позивача до ОСОБА_4 у травні-червні 2020 року з проханням надати йому неправомірну вигоду через посередника - ОСОБА_19 . Про таку домовленість позивач заздалегідь проінформував останнього. Нехтуючи посадовими службовими обов`язками позивач вступив таким чином у неділові стосунки, що призвело до надзвичайної події та негативно вплинуло на стан службової дисципліни в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Рапорт позивача від 26.06.2020 оцінено як спробу уникнення від відповідальності. Зокрема, достовірно знаючи 25.06.2020 про факт отримання ОСОБА_19 від ОСОБА_4 конверта, позивач мав обов`язок невідкладно повідомити начальника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, але цього не зробив.

Рапорт від 26.06.2020 подав після того, як йому стало відомо про проведення працівниками правоохоронних органів слідчих дій у кримінальному провадженні. Про факт скоєння позивачем кримінального правопорушення щодо вимагання неправомірної вигоди у підлеглого висвітлено в багатьох засобах мережі інтернет, де набув значного поширення, негативно вплинув на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, підвищення довіри населення до правоохоронних органів. Додатково враховано, що повідомлення позивачу про підозру у вчиненні злочину (ст.21 Висновку) не сприяє посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, підриває авторитет до неї та до державних органів у цілому. Зазначене кваліфіковане як наявність ознак дисциплінарного проступку позивача, що виразилося в порушенні ним службової дисципліни, грубому ігноруванні вимог Дисциплінарного статуту, Закону України «Про Національну поліцію», правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Додатково зазначено про допущення дисциплінарного проступку ОСОБА_19 .

У Висновку зазначено про закінчення службового розслідування щодо дій ОСОБА_1 , підтвердження фактів протиправності його дій, зокрема, дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», присяги працівника поліції, абзаців 2, 3 п.1 розділу ІІ, абзацу 2 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, особистій недисциплінованості, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Тому запропоновано на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції відповідно до підп.4.1.2 п.4.1 розділу 4 Посадової інструкції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції. Крім того, встановлено наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_19 - інспектора взводу №1 роти тактико-оперативного реагування УПП в Черкаській області ДПП та запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

13.08.2020 Департамент патрульної поліції України видав наказ №473 «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарних стягнень». Пунктом першим вирішив звільнити ОСОБА_1 зі служби за вчинення дисциплінарного проступку.

29.09.2020 на підставі вказаного наказу Департамент патрульної поліції України видав наказ №721 о/с «Про особовий склад», яким відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнив позивача зі служби.

Не погоджуючись з діями та рішенням (наказом) відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарним статутом.

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

При цьому дисциплінарним проступком, у розумінні статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Нормами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

В силу частин другої, третьої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

У пункті 1 розділу ІІ Порядку № 893 вказано, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 розділу VІ Порядку № 893 встановлено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено основні обов`язки поліцейського, а саме: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В силу статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У даній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення ним вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, присяги працівника поліції, абзаців 2, 3 п.1 розділу ІІ, абзацу 2 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, особистій недисциплінованості, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Колегія суддів зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а та від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21.

В контексті особливостей спірних правовідносин варто зазначити, що відсутність вироку суду про визнання особи винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування наказів, якими така особа звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, адже особа звільняється не за вчинення кримінального правопорушення, а за порушення службової дисципліни.

Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження та набрання чинності вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 160/7157/19 та від 31 серпня 2023 року у справі №160/3330/19.

Водночас колегія суддів враховує висновок Верховного Суду наведений у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 320/11315/22, а саме про те, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення. У справі ж, що розглядається, суди попередніх інстанцій, погодившись із висновками службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни, не встановили чи містить висновок службового розслідування обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Дослідивши зміст Висновку службового розслідування колегія суддів встановила, що останній ґрунтується на відомостях досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000093 від 28.05.2020, відібраних письмових поясненнях та їх аналізі в сукупності з письмовими документами щодо притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Для повного всебічного розгляду справи, судом першої інстанції було допитано в якості свідків, зокрема:

- ОСОБА_18 , який підтвердив виявлення допущених ОСОБА_4 порушень службових обов`язків та відсутність зауважень позивача щодо висновку службового розслідування;

- ОСОБА_25 , який повідомив про факти отримання від останнього талонів на пальне для його власних потреб та оплату їх готівковими коштами;

- ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , які повідомили, що очевидцями спілкування позивача з ОСОБА_4 щодо обставин притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності не були та іноді отримували прохання від позивача позичити кошти;

- ОСОБА_29 повідомив суду, що є товаришем позивача та підтвердив прохання в нього позичити кошти для лікування в стоматолога, хоча таких коштів не отримав і на час судового розгляду справи відповідного лікування не проходив;

Також судом було допитано свідка ОСОБА_4 , який підтвердив зазначені у письмових поясненнях під час дисциплінарного провадження обставини та факти.

Так, ОСОБА_4 зазначив, що 12.05.2020 позивач запросив його вийти на подвір`я, де немає відеоспостереження, та на власному телефоні набрав на калькуляторі число « 500», зазначивши, що таку суму коштів доларів США він має віддати йому протягом 2 днів за вирішення питання притягнення його до відповідальності. На таку вимогу він відповів, що таких грошей не має. Така вимога була озвучена повторно. У подальшому він перебував у відпустці, протягом тривалості якої звернувся до правоохоронних органів. Під час спільної поїздки в м. Умань він повідомив позивачу про готовність надати вказані кошти, а позивач зазначив щодо їх передачі через водія ОСОБА_19 .

При цьому як свідчить зміст Висновку та аудіозапис судового засідання, ОСОБА_4 відмовився надати детальні покази щодо обставин, які мали місце у періоді з 24.04.2020 до 26.06.2020, посилаючись на те, що підписав документ щодо нерозголошення способів і методів проведення слідчих дій, до яких його залучено в кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що факт спільного перебування позивача та ОСОБА_4 у відрядженні до м.Умань у червні 2020 року підтверджується відповідним дорученням Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції від 10.06.2020 №7392/41/24/01-2020.

Судом першої інстанції в якості свідка було допитано також ОСОБА_19 , який підтвердив дійсність всіх обставин щодо попереднього інформування позивача про майбутню передачу йому ОСОБА_4 «на віддячення» певних речей, передачі йому в автомобілі ОСОБА_4 конверту для позивача, безпосереднього його отримання, невідкладного повідомлення щодо цього позивачу 25.06.2020 та подальші події, описані ним в письмовому поясненні, відібраному дисциплінарною комісією.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спілкування позивача з ОСОБА_4 з приводу надання коштів за вирішення питання притягнення його до відповідальності, що за змістом не відповідає службовому спілкуванню, суперечить завданню поліції.

Встановлені під час судового розгляду обставини та покази свідків підтверджують факт обізнаності позивача з недоліками в роботі ОСОБА_4 та факт передачі останнім для нього конверту через водія.

Проте про конкретні факти порушень ОСОБА_4 своїх службових обов`язків чи допущення іншого порушення ним вимог закону, а також про отримання 25.06.2020 ОСОБА_19 для нього конверта від ОСОБА_4 , позивач не повідомляв та не доповідав начальнику або уповноваженим правоохоронним органам.

Фактично таке повідомлення ним здійснене рапортом від 26.06.2020, а саме після прибуття органів Державного бюро розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокуратури для вручення підозри.

Колегія суддів зазначає, що повідомлення про ці факти рапортом від 26.06.2020 підтверджує твердження Висновку та суду першої інстанції, що такі дії не були невідкладними та можуть свідчити про намір ухилитися від відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку в цілому вищезазначеним подіям, колегія суддів доходить висновку, що спілкування позивача з ОСОБА_4 з приводу надання коштів за вирішення питання притягнення його до відповідальності, що за змістом не відповідає службовому спілкуванню, суперечить завданню поліції та стало наслідком низьких ділових та моральних якостей позивача, недотримання ним вимог ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігнорування Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

У даній категорії справ, суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірним притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У свою чергу, відсутність вироку суду про визнання винним позивача у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни, зокрема в наказі про звільнення вказаний п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», а не п. 10 цієї норми.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 420/241/20.

Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, як визначено ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Отже, зазначена поведінка позивача безумовно призвела до підриву авторитету органів внутрішніх справ, формування негативної думки у населення про поліцію та дискредитації звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, присяги працівника поліції та посадових обов`язків.

Відповідно, кваліфікація дій позивача у рамках кримінального провадження та доведення його вини у вчиненні злочинних дій не стосується встановлення вини позивача у порушенні службової дисципліни.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 819/1395/17.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції у даній справі Верховний Суд зазначив, що в контексті доводів апеляційної скарги було заявлено клопотання про дослідження (прослуховування) технічного запису судового засідання, в частині саме допиту ОСОБА_4 в якості свідка. Проте судом апеляційної інстанції не розглянуто заявлені апелянтом в апеляційній скарзі клопотання, не надано оцінки доводами апеляційної скарги та мотивам, якими позивач обґрунтовував неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

У судовому засіданні від 24 квітня 2024 року суд розглянув вказане клопотання апелянта про дослідження (прослуховування) технічного запису судового засідання, в частині саме допиту ОСОБА_4 в якості свідка та дійшов висновку про відсутність підстав для заслуховування технічного запису судового засідання у відкритому судовому засіданні.

При цьому колегією суддів досліджено вказаний технічний запис судового засідання та встановлено, що доводи апелянта про суперечність показів ОСОБА_4 матеріалам справи, показів інших свідків та суперечності іншим свідкам, є частково обгрунтованими.

Проте на переконання колегії суддів окремі неточності у показах вказаного свідка не спростовують факту спілкування позивача з ОСОБА_4 з приводу надання коштів за вирішення питання притягнення його до відповідальності, що фактично було основною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Також, Верховний Суд зазначив, що позивачем в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , який за словами скаржника, також не був опитаний в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції, в силу наданих процесуальним законом повноважень, повинен був надати оцінку відповідним доводам апеляційної скарги, виправити недолік рішення суду першої інстанції та розглянути таке клопотання.

Судом апеляційної інстанції у судовому засіданні від 24 квітня 2024 року допитано ОСОБА_3 .

Вказаний свідок зазначив, що ОСОБА_1 не звертався до членів комісії з приводу не притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Крім того у судовому засіданні від 15 травня 2024 року в якості свідка було допитано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що був головою дисциплінарної комісії щодо перевірки фактів, викладених у поданні від 03.04.2020. Про домовленості позивача з ОСОБА_4 не знав. Прохань від позивача не отримував. Зазначив, що 26.06.2020 у приміщення Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції зайшли співробітники Державного бюро розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_3 та вручили підозру позивачу.

Колегія суддів зазначає, що свідчення вказаного свідка збігаються з тими, що були надані ним під час службового розслідування.

Свідок ОСОБА_2 зазначила, що була членом дисциплінарної комісії. Пояснила, що службове розслідування відбувалось у порядку письмового провадження. Під час складання проекту Висновку дисциплінарною комісією було взято до уваги відомості зазначені у підозрі врученій позивачу у рамках кримінального провадження №0000093 від 28.05.2020, письмові пояснення службових осіб, документи тощо. Свідок підтвердила, що особисто не відбирала пояснення у службових осіб. Водночас пояснила, що оскільки службове розслідування відбувалось у письмовому провадженні, бланк пояснень із зазначенням її посади та ПІБ у порядку комунікації з працівниками відділу моніторингу було передано до Управління патрульної поліції в Черкаській області. Потім заповнені бланки пояснень Управлінням були повернуті їй.

Колегія суддів зазначає, що метою виклику зазначених вище свідків є доведення позивачем факту відсутності у нього службових повноважень для вирішення питання притягнення або звільнення від відповідальності за наслідком службового розслідування щодо ОСОБА_4 , відсутність мотиву для вимагання коштів у останнього та встановлення порушення проведення процедури службового розслідування.

Слід зазначити, що мотиви, якими позивач керувався при спілкуванні з ОСОБА_4 щодо отримання коштів, мета їх отримання, наявність у такому спілкуванні ознак вимагання (примусу), а також наявність чи відсутність у позивача службових повноважень для вирішення питання притягнення або звільнення від відповідальності за наслідком службового розслідування ОСОБА_4 підлягають встановленню та перевірці слідчими та судовими органами для надання таким обставинам належної правової кваліфікації та з`ясування складу кримінального правопорушення.

Проте такі обставини не впливають на встановлення факту дисциплінарного проступку, оскільки, як зазначено вище, вимоги до бездоганної поведінки та спілкування поліцейського поширюються на всі його дії (бездіяльність) як у робочий, так і у поза робочий час. Мета службового спілкування та вчинки поліцейського не можуть суперечити інтересам служби, принижувати честь особи, сприяти можливості уникнення відповідальності за допущені порушення. Такі порушення дискредитують звання поліцейського та знижують рівень довіри як громадськості, так і колег до правоохоронних органів.

Доводи представника позивача та позивача про порушення процедури проведення службового розслідування, зокрема дистанційного, а не особистого відібрання пояснень у службових осіб, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Згідно п.1 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

У п.7 Розділу V Порядку вказано, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що у вказаному Порядку відсутні вказівки щодо відбирання пояснень особисто членами дисциплінарної комісії, як на цьому наполягає позивач та його представник.

Фактично членом дисциплінарної комісії з метою одержання пояснень щодо обставин справи було направлено до відділу моніторингу Управління патрульної поліції в Черкаській області встановленого зразку бланк пояснень. Працівники відділу отримавши необхідні пояснення від окремих осіб, передали члену комісії заповнені бланки, що на переконання колегії суддів не суперечить положенням Порядку та не є порушенням процедури проведення службового розслідування.

До того ж слід зазначити, що майже всіх осіб, якими було надано письмові пояснення в рамках службового розслідування, було додатково опитано в якості свідків у суді першої та апеляційної інстанції. Пояснення свідків надані у судових засіданнях збігаються з письмовими поясненнями наданими в рамках службового розслідування.

Вказані обставини у сукупності свідчать про необгрунтованість доводів представника позивача та позивача щодо порушення процедури проведення службового розслідування.

Доводи представника позивача про відсутність у матеріалах справи підозри та ухвали про обрання для позивача запобіжного заходу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутність таких доказів не впливає та не може вплинути на результат розгляду даного спору.

Фактично сторонами не заперечується факт наявності кримінального провадження №0000093 від 28.05.2020 відкритого відносно позивача, а останнім не заперечується факт обізнаності із змістом підозри та ухвали про обрання для позивача запобіжного заходу.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем вірно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, відповідно оскаржувані накази від 13.08.2020 №473 «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарних стягнень» та наказ від 29.09.2020 №721 о/с «Про особовий склад», яким звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 , за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляд звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» є законними та не підлягають скасуванню.

Усі інші позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від попередніх, а тому у їх задоволенні також необхідно відмовити.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2024 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких