Справа № 160/7787/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 рокуСправа №160/7787/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
26.03.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги особі з інвалідністю II групи за період з серпня 2018 року по липень 2022 року;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу особі з інвалідністю II групи за період з серпня 2018 року по липень 2022 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у період з 11.05.2016 по 13.04.2022 він відбував покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №377871 від 28.07.2010 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності (безстроково). З 28.07.2010 позивачу було призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю ІІ групи довічно. Однак, з серпня 2018 виплата допомоги була припинена. 24.05.2022 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області із заявою та відповідним пакетом документів, на підставі чого з липня 2022 виплату державної соціальної допомоги ОСОБА_1 як особі з інвалідністю ІІ групи було поновлено, однак, відповідачем не було виплачено допомогу за період з серпня 2018 по липень 2022, що не відповідає приписам Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою КМУ №261 від 02.04.2005.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/7787/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
11.04.2024 представником відповідача направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач перебував на обліку в Управлінні як отримувач державної соціальної допомоги особі з інвалідністю II групи, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю». Допомога призначена з 28.07.2010 довічно (відповідно до виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії 10AAA №377871, виданого 28.07.2010, ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю II групи з 28.07.2010 довічно). Виплата допомоги проводилась через відділення поштового зв?язку. Відповідно до п. 3.1 Порядку №261 з 01.02.2018 виплата допомоги була припинена, у зв`язку з неодержанням соціальної допомоги протягом шести місяців підряд. На письмове звернення ОСОБА_1 від 10.05.2022 вх. №П-156-5.1-6.2 було рекомендовано звернутися до Управління із паспортом громадянина України, трудовою книжкою та документом, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків) та подати заяву до Управління. 24.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до Управління для призначення зазначеної допомоги. Управлінням було направлено запити до управління Пенсійного фонду України, до міського центру зайнятості та до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Згідно з рішенням про призначення допомоги від 16.06.2022 допомога призначена з 24.05.2022 по 31.12.2023 у розмірі 2100,00 грн, з урахування підвищення прожиткового мінімуму з 01.01.2024 довічно у розмірі 2361,00 грн щомісяця та виплачується на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи зазначає, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачу правомірно було призначено допомогу з 24.05.2022 рішенням від 16.06.2022.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 19.10.2023.
У період з 11.05.2016 по 13.04.2022 позивач відбував покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)».
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №377871 від 28.07.2010 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності (безстроково).
З 28.07.2010 позивачу було призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю ІІ групи довічно. Виплата допомоги проводилась через відділення поштового зв?язку.
З 01.02.2018 виплата допомоги ОСОБА_1 була припинена, у зв`язку з неодержанням соціальної допомоги протягом шести місяців підряд.
24.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою та відповідним пакетом документів для призначення державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи.
Рішенням відповідача від 16.06.2022 ОСОБА_1 призначено допомогу з 24.05.2022 по 31.12.2023 у розмірі 2100 грн, з урахування підвищення прожиткового мінімуму з 01.01.2024 довічно у розмірі 2361 грн. Така допомога виплачується на картковий рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

29.09.2023 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області із заявою з приводу проведення відповідних виплат державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи.

Листом №08вх.75-5.1-6.2 від 09.10.2023 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що з 01.02.2018 виплату державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи йому було припинено. У зв`язку з його зверненням від 24.05.2022 про виплату державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи рішенням про призначення допомоги від 16.06.2022 йому була призначена означена допомога довічно.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невчинення дій по виплаті державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи з серпня 2018 по липень 2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам» №1727-IV від 18.05.2004 (далі Закон №1727-IV) (в редакції станом на 01.01.2007) громадяни України, які досягли віку (чоловіки - 63 років, жінки - 58 років) або є інвалідами і не одержують пенсію та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону №1727-IV особам з інвалідністю може бути призначена державна соціальна допомога, в разі, якщо особа відповідає умовам призначення державної соціальної допомоги, які зазначені в ст. 4 Закону.

Так, державна соціальна допомога згідно із цим Законом призначається особі, яка:

1) досягла віку (чоловік - 63 років, жінка - 58 років) та не має права на пенсію відповідно до чинного законодавства або визнана інвалідом в установленому порядку;

2) не одержує пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності";

3) є малозабезпеченою особою.

Відповідно до ст. 5 Закону №1727-IV державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державна соціальна допомога на догляд призначаються з дня звернення за допомогою. Якщо звернення за допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення віку (чоловіками - 63 років, жінками - 58 років) або встановлення інвалідності, допомога призначається з дня досягнення чоловіками - 63 років, жінками - 58 років або визнання осіб інвалідами органами медико-соціальної експертизи.

Державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державна соціальна допомога на догляд призначаються довічно особам, які досягли віку (чоловіки - 63 років, жінки - 58 років), а інвалідам - на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Відповідно до ст. 10 Закону №1727-IV державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державна соціальна допомога на догляд виплачуються щомісячно за поточний місяць.

Строки виплати державної соціальної допомоги за минулий час передбачені ст. 11 Закону (в редакції станом на 27.06.2020).

Суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, що призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням.

Суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує відповідну допомогу, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини допомоги у зв`язку з порушенням строків її виплати особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю здійснюється згідно із законом.

Відповідно до п. 31 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою КМУ №261 від 02.04.2005 (далі Порядок №261), визначено, що у разі неодержання соціальної допомоги і допомоги на догляд протягом шести місяців підряд її виплата тимчасово припиняється.

Для відновлення виплати соціальної допомоги і допомоги на догляд подається заява із зазначенням причини її неодержання.

Відновлення виплати соціальної допомоги і допомоги на догляд здійснюється з дня її тимчасового припинення, якщо за відповідний період особа мала право на її одержання і за умови відсутності обставин для її припинення.

Пунктом 36 Порядку №261 визначено, що особи, яким до відбування покарання була призначена соціальна допомога, продовжують її отримувати на загальних підставах.

Виплата засудженій особі призначеної соціальної допомоги здійснюється органами соціального захисту населення на рахунок установи виконання покарання за місцем відбування особою покарання.

Отже, беручи до уваги приписи п. 36 Порядку №261, суд вважає за необхідне зазначити, що під час відбування ОСОБА_1 покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)», відповідач зобов`язаний був нараховувати позивачу державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю ІІ групи.

Разом з тим, з 01.02.2018 виплата означеної допомоги відповідачем була припинена у зв`язку з неодержанням ОСОБА_1 допомоги протягом шести місяців підряд, а саме з 01.08.2017 по 31.01.2018.

Таким чином, оскільки в цьому випадку позивач мав право на отримання державної соціальної допомоги як особа з інвалідністю ІІ групи за період з 01.02.2018 по 23.05.2022, то така допомога має бути нарахована та виплачена відповідачем відповідно до вимог Порядку №261.

Поряд з цим суд не бере до уваги твердження позивача стосовно того, що виплата допомоги йому була припинена з серпня 2018 по липень 2022, оскільки матеріалами справи означений період не підтверджено, тоді як з листа відповідача №08вх.75-5.1-6.2 від 09.10.2023 видно, що державна соціальна допомога як особі з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_1 не виплачувалась безпосередньо у період з 01.02.2018 по 23.05.2022.

У зв`язку із чим суд вважає за необхідне з метою порушеного права позивача та у відповідності до ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги особі з інвалідністю II групи за період з 01.02.2018 по 23.05.2022 та зобов`язати Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу особі з інвалідністю II групи за період з 01.02.2018 по 23.05.2022.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з урахуванням встановлених фактів, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (вул. Євгена Седнєва, буд. 1, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги особі з інвалідністю II групи за період з 01.02.2018 по 23.05.2022.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу особі з інвалідністю II групи за період з 01.02.2018 по 23.05.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський