Справа № 127/4439/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/4439/24

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

21 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Олійника О.Л.,

представника відповідача: Бахур В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії АА № 00015912 від 13.12.2023 року, закриття провадження у справах та стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідача) про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії АА № 00015912 від 13.12.2023.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 11.03.2024 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, транспортний засіб передано позивачем в оренду ТОВ «АГРО-КОРМ ПОСТАЧ», договір оренди є чинним, недійсним не визнавався, тому саме наймач ТОВ «АГРО-КОРМ ПОСТАЧ» - є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі-Закон № 2344-III), а не позивач, при перевезенні вантажу, що мало місце на момент здійснення заходів габаритно-вагового контролю 11.12.2023. Зазначені обставини свідчать про недотримання відповідачем при винесені постанови вимог ст. 245 КУпАП, зокрема щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, що ставить під сумнів об`єктивність та достовірність оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в даному випадку судом першої інстанції невірно дійшов висновку, що визначальним є встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, оскільки застосуванню підлягають вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі АА № 00015912 від 13.12.2023, встановлено, що 11.12.2023 о 15.34 год. за адресою М-30, км 440+527, Вінницька область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 440 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу 9.913% (3.965 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, що свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 22.5 ПДР допускається рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли їх параметри не перевищують для доріг державного значення навантаження на одинарну вісь 11.5 т., на здвоєні осі відстань між якими менш як 1 метр 11,5 т., від 1 до 1,3 метра - 16 т., від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т., від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 тон.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно частини 2 цієї статті встановлено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами а саме накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. При цьому підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Разом з тим, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174.

Згідно пункту 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Відповідно п. 14 Порядку інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Згідно пункту 15 Порядку метадані повинні містити в тому числі і дані про дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі).

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є власником транспортного засобу Renault Premium 460, ДНЗ НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 11.10.2023.

Зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі АА № 00015912 від 13.12.2023, встановлено, що 11.12.2023 о 15.34 год. за адресою М-30, км 440+527, Вінницька область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 440 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу 9.913% (3.965 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, що свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Також встановлено, що оскаржувана постанова відповідає додатку 1 Інструкції №512 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури №324 від 14.05.2022). Інструкція затверджує форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

Окрім того вона також містить: інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії; фактичні зафіксовані параметри ТЗ; фотозображення ТЗ; формулу розрахунку % перевищення; посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображеннями чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення; ідентифікатор доступу.

Обставини зазначені в оскаржуваній постанові підтверджуються роздрукованими фотозображеннями на яких зафіксовано подію самого правопорушення, а також наявні відомості щодо власника транспортного засобу, загальної ваги ТЗ, навантаження на осі та відсоток перевищення.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що визначальним в цій справі є встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону № 2344-111, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

При цьому, фіксація правопорушення відбулась у визначений законодавством спосіб за допомогою використання автоматизованої системи зважування транспортних засобів у русі, якою зафіксовано перевищення вагових обмежень, а саме загальної маси ТЗ та навантаження на одинарну вісь.

Крім того, колегія суддів зазначає, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі фіксує наявне порушення транспортного засобу в русі, комплексно при автоматично визначених вагових, габаритних та інших параметрів.

В свою чергу всі відомості із зважувального обладнання на дорогах передаються до центру обробки даних Укртрансбезпекою. Фіксація руху здійснюється цілодобово.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції із посиланням на товарно-транспортну накладну, надану на підтвердження відсутності порушення з боку позивача є безпідставними, оскільки нею не можуть спростовуватися дані автоматичних вагових комплексів, вона не є належним, допустимим і достатнім доказам того, що вага транспортного засобу на момент проїзду зважувального комплексу була меншою від встановленої.

Крім того, позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що належним користувачем транспортного засобу Renault Premium 440 (власником якого є ОСОБА_1 ), є інша особа, в т.ч і що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.

При цьому, Договір найму (оренди) транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Жуковською І.В. за реєстровим номером № 1724, строком на 5 років, наданий суду вказаних обставин достовірно не підтверджує. А тому, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.14-3, 279-5 КУпАП ОСОБА_1 є відповідальною особою за вчинене правопорушення.

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пунктів 3, 21 яких підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Таким чином, саме з ініціативи позивача вносяться до реєстру відомості про належного користувача транспортного засобу.

Крім того, частиною другою статті 14-1 КУпАП визначено, що за наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Натомість, позивачем не було надано жодних доказів, які підтверджували б відповідне звернення до відповідача та повідомлення ним таких обставин.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Слід також зазначити, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Недоречними також є посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, оскільки стосується встановлення факту чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-ІІІ. В даній постанові Верховний суд дає оцінку діям суб`єкта владних повноважень щодо застосування адміністративно-господарських санкцій до фізичної особи-підприємця. Суть адміністративно-господарських санкцій визначена главою 27 Господарського кодексом України і застосовуються до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. В совою чергу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як фізичну за вчинення адміністративного правопорушення визначеного ст.132-1 КУпАП що є відмінним від застосування адміністративно-господарської санкції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.