Справа № 376/479/24
Суддя: Батовріна І. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/479/24
Провадження № 2-а/376/8/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Борисевич Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду м. Сквири адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, поліцейського СРПП відділу поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Нестеренка Олександра Ігоровича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що постановою поліцейського СРПП відділу поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Нестеренка О.І. від 04.02.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до вказаної постанови 04.02.2024 року о 21 год. 35 хв. у м. Сквира по вул. Липовецька, 27, ОСОБА_2 керував транспортним засобом VOLKSVAGEN TRANSPORTER T-4 д.н.з. НОМЕР_1 з пошкодженим лобовим склом, що в районі скло очисників сягає більше 30 см, що заважає достатньому огляду проїзної частини чим порушив вимоги п. 31.4.7А ПДР України та відсутність задніх бризговиків, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивач вказує, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із відсутністю в його у діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, та через відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу. Також позивач зазначає, що працівниками поліції не було належним чином перевірено чи передбачає конструкція автомобіля VOLKSVAGEN TRANSPORTER T-4 наявність задніх бризговиків. Крім того вказує, що постанова не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення ПДР. Просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №995098 від 04.02.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 16.02.2024 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначене судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням проводити судовий розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.02.2024 відповідачем було винесено постанову серії БАД №995098, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. Відповідно до постанови, 04.02.2024 о 21.35 год., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом VOLKSVAGEN TRANSPORTER T-4 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Сквира по вул. Липовецька, 27 з пошкодженим лобовим склом, що в районі скло очисників сягає більше 30 см, що заважає достатньому огляду проїзної частини чим порушив вимоги п. 31.4.7А ПДР України та відсутність задніх бризговиків, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом) визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень (п. 2 ч.1 ст. 5 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу приписів ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КпАП, відповідно до якої органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, ).

Відповідно до п.п. 2.4 а Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану Кабінет Міністрів України 29.12.2021 виніс Постанову № 1456, якою затвердив Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Так, згідно з п. 5, 7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, ДМС, Державної митної служби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. Уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках: якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Аналізуючи вищевикладені правові норми у їх сукупності, надаючи оцінку поясненням позивача, суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про незаконність його зупинки працівниками поліції 04.02.2024 року..

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

П. 31 ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно з п. 31.4.7А ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Згідно з п. 31.4.7е ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відсутність бризговиків віднесено до технічних несправностей транспортного засобу, за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч. 1ст. 121 КУпАП.

При цьому, конструкція цієї норми права дає підстави для висновку, що словосполучення «відсутній передбачений конструкцією» відноситься як до бампера або заднього захисного пристрою, так і до грязезахисних фартухів і бризговиків.

Таким чином, якщо конструкцією транспортного засобу бризговики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України.

Настання відповідальності за порушення наведеного пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Як вбачається зі змісту позову, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, у своїх поясненнях наполягав, що конструкція транспортного засобу VOLKSVAGEN TRANSPORTER T-4 д.н.з. НОМЕР_1 не передбачає наявність задніх бризговиків.

Разом з тим, поліцейським при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З оскарженої постанови не встановлено, чим передбачено наявність цих бризговиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього транспортного засобу передбачає бризговики (посилання на ДСТУ тощо).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2019 по справі № 524/9843/16-а.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ні працівником поліції, який виніс оскаржувану постанову, ні відповідачем, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем 04 лютого 2024 року вимог пп. «е» п. 31.4.7 ПДР України.

Окрім того в оскаржуваній постанові взагалі відсутнє посилання на будь-який відеозапис або прилад на який проводилася фіксація події.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис; згідно з вимогами статті 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17 та від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.

Також Суд у зазначених вище постановах звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ч. 1 ст.121 КУпАП.

Зазначена постанова є саме предметом спору між позивачем та відповідачем та не може розглядатися як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідачем, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено.

Якщо інспектором не виконано обов`язку щодо доказування правомірності складення протоколу відносно правопорушника, протокол вважається протиправним, а провадження таким, що підлягатиме закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є не доведеним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, як протиправна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії БАД №995098 від 04.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Стороною позивача на підтвердження понесених судових витрат до позовної заяви було додано: квитанцію про сплату судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., (а.с. 1).

У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн., відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Київській області у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, поліцейського СРПП відділу поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Нестеренка Олександра Ігоровича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову від 04.02.2024 року серії БАД № 995098 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області сержантом поліції Нестеренком Олександром Ігоровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Батовріна