Справа № 260/2523/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

20 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/2523/22 пров. № А/857/10752/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Судової-Хомюк Н. М.
суддів -Онишкевича Т. В.
Сеника Р. П.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року про застосування заходів процесуального примусу, постановлену у справі №260/2523/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зокрема просить повністю скасувати ухвалу від 13.07.2022 щодо застосування заходів примусу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права, зокрема, на апеляційний перегляд справи.

Зазначеній правовій нормі Основного Закону України кореспондують приписи пункту 6 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а також статті 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на апеляційний перегляд справи.

Механізм же реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою 1 Розділу ІІІ КАС України.

Відповідно до частини другої та третьої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суд повинен установити, серед іншого, в чому полягає порушення прав чи інтересів особи, яка подає апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням.

Тобто, передумовою апеляційного оскарження судового рішення є встановлення обставин, що суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника. При цьому, на відміну від частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення частини 2 статті 293 цього Кодексу крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пунктах 53 та 55 рішення у справі «Воловік проти України» (заява № 15123/03), де Суд нагадує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (див., наприклад, рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) № 39199/ 98, п. 26, 62); Суд нагадує, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. рішення «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) № 39199/ 98, п. 63).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є учасником справи №260/2523/22. Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 на ухвалу, яка ним не може бути оскаржена з огляду на те, що заходи примусу застосовані до іншої особи ОСОБА_2 .

Відтак, суд апеляційної інстанції з огляду на положення частини 6 статті 7 КАС України в частині застосування аналогії закону приходить до висновку про застосування правових наслідків, передбачених ч.3 ст.293 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 293, 294, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року про застосування заходів процесуального примусу, постановлену у справі №260/2523/22 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник