Справа № 520/27680/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий I інстанції: Заічко О.В.

20 травня 2024 р. Справа № 520/27680/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

03.10.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попов А.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірним рішення військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про відмову ОСОБА_1 у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 з 29.12.2003 року по 31.08.2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . 23.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, але станом на 31.08.2023 року кошти так і не отримав.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов в/ч НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до п. 9 розділу XXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом МОУ № 260 від 07.06.2018 року (далі Порядок № 260), виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги. В 2023 році позивач з відповідним рапортом не звертався, внаслідок чого відповідний наказ командиром не видавався.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Висновок суду вмотивований тим, що подія отримання органом публічної адміністрації власних письмових звернень заявника з приводу виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди не доведена.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові. Крім того, позивач зазначає, що суд не дослідив уважно матеріали справи і не звернув увагу на те, що рапорт був доданий до позовної заяви, на рапорті у нижньому правому куті наявний відбиток штемпеля та реєстраційний номер, що свідчить про те, що рапорт був прийнятий через нетаємне діловодство та наданий до командування в/ч на розгляд.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2003 року № 269, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2003 року № 266 на посаду 2 зенітно - ракетного взводу 2 зенітно - ракетної батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону, який прибув із в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 26.12.2003 року зараховано до списків особового складу частини та всі види забезпечення, та цього ж числа вважати приступившим до прийому справ та посади (а.с. 14).

23.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 з рапортом за вх. № 457/4 від 23.08.2023 року, яким просив виплатити йому матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік (а.с. 16).

До рапорту додав: копію Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2005 від 17.03.2023 року; копію Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2293 від 13.04.2023 року; копію Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6117 від 19.06.2023 року; копію Довідки ВЛК № 3867 від 07.07.2023 року; копію Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2351 від 11.08.2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 31.08.2023 року № 247, підполковника ОСОБА_1 звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 29.08.2023 року за № 386 з військової служби в запас за ст. 26 ч. 5 п. 3 п.п «г» (через сімейні обставини: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII), зокрема, з 31.08.2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 за 2023 рік не отримав (а.с. 15).

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, перевіряючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно ст.1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України".

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 п. 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно пункту 7 Постанови № 704, видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пунктів 2, 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає одноразові додаткові види грошового забезпечення, до яких належать, зокрема, допомоги.

Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Відповідно до п. Пунктами 1, 7, 9 розділу ХХIV Порядку № 260

Пунктом 1 розділу ХХIV Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п. 7 розділу ХХIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (п. 9 розділу ХХIV Порядку № 260).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Як установлено судом, рапорт позивача за вх. № 457/4 від 23.08.2023 року про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не розглянуто, відповідний наказ командиром не видавався.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, у даному випадку, не приймав рішення щодо відмови позивачу у виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, натомість допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши наказ відповідно до вимог Порядку № 260.

Керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за доцільним вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті наказу за результатами розгляду рапорта ОСОБА_1 за вх. № 457/4 від 23.08.2023 року і зобов`язати в/ч НОМЕР_1 належним чином розглянути рапорт позивача за вх. № 457/4 від 23.08.2023 року, з урахуванням висновків суду в цій справі.

Оскільки зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року, яким відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 скасувати, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неприйнятті наказу за результатами розгляду рапорта ОСОБА_1 за вх. № 457/4 від 23.08.2023 року про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 належним чином розглянути рапорт ОСОБА_1 за вх. № 457/4 від 23.08.2023 року про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з урахуванням висновків суду в цій справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило