Справа № 300/3123/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2024 р. справа № 300/3123/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення від 26.03.2024, зобов`язання до вчинення дій, -
Виклад позицій сторін. Процесуальні дії та рішення суду:
Ухвалою від 24.04.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
14.05.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 13.05.2024 на відзиви. Так, представник позивача зазначила, що факт навчання ОСОБА_1 в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я. Галана в період з 1986 по 1991 рік жодним чином не спростовує факт проживання позивача в с. Русів більше ніж 4 роки станом на 01.01.1993, який підтверджується посвідченням потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 від 18.07.1994. Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документом, який підтверджує право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсінйого віку є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Таким чином, за наявності посвідчення, пенсійний орган не має права вимагати жоден інший документ з цього приводу чи заперечувати дійсність наданого документа. Представник позивача звернула увагу на те, що посвідченням потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 від 18.07.1994 могло бути видане ОСОБА_1 лише у тому випадку, якщо вона прожила більше ніж 4 роки на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) (а.с. 11).
19.03.2024 позивач звернулася до сервісного центру ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 17-18). До заяви додано: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копію паспорта громадянина України НОМЕР_4 ; копію диплому про навчання серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 (а.с. 39); копію довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 05.01.2024 № 1180/0212 (а.с. 40); копію корінця довідки Снятинської районної ради від 23.08.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 41); копію довідки Виконавчого комітету Русівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області від 24.06.1994 № 141 про те, що ОСОБА_1 дійсно була прописана і проживала в селі Русів Снятинського району з 1970 року по 1989 року та з 24.07.1991 по даний час проживає в селі Русів (а.с. 42); копію довідки Старостинського округу № 8 с. Русів від 03.01.2024 № 10 про склад сім`ї (а.с. 43); копію довідки Старостинського округу № 8 с. Русів від 03.01.2024 № 9 про те, що ОСОБА_1 проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 01.01.1969 по 20.08.1986 та з 24.07.1991 по 31.12.2014 (а.с. 44); копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 17.09.1988 (а.с. 48); копію посвідченням потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 від 18.07.1994 (а.с. 49); копію витягу з Реєстру територіальної громади від 03.01.2024 (а.с. 50); копію свідоцтва про народження від 09.03.1989 (а.с. 51); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 11.06.1992 (а.с. 52); копію довідки Снятинської районної ради від 15.07.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 53).
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
Відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 19.03.2024 досягла віку 55 років.
Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача необхідного для цього страхового стажу та підстав для зниження пенсійного віку, то судом встановлено таке.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до статті 1 Закону № 796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Згідно з статтею 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Статтею 11 Закону № 796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:
1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;
2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;
4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;
5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;
6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.
Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.
Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи - особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 (а.с. 11).
Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-ХІІ.
Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:
потерпілі від Чорнобильської катастрофи:
особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 2 роки*
та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Представник позивача вважає, що ОСОБА_1 має право на зменшення на 5 років встановленого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV пенсійного віку, оскільки проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років, що підтверджується наданим їй в установленому законом порядку статусом особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи - яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року (категорія 4). Натомість відповідач 2 поставив під сумнів вказаний факт, вказавши, що долучені до заяви довідки не підтверджують факт проживання не менше чотирьох років станом на вказану вище дату.
Щодо страхового стажу, то для призначення позивачу пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, необхідний страховий стаж 26 років (31-5=26 років, де 31 років страховий стаж, встановлений частини першої статті 26 Закону № 1058-IV для осіб, 5 років - зменшення страхового стажу, передбачене статтею 55 Закону № 796-ХІІ).
В спірному випадку в ОСОБА_1 наявний страховий стаж 37 років 4 місяці 1 день, тобто достатній для призначення позивачу пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи як потерпілій від Чорнобильської катастрофи. Вказані обставини щодо наявності в позивача необхідного страхового стажу визнаються сторонами та не є спріними у цій справі.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
Так, відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:
- потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Отже, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи. При цьому визначив, що при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи достатньо посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, та відповідної довідки про період проживання, виданої уповноважених на це органом.
Підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Так, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.
Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, на час видачі ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), був чинним Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (далі Порядок № 501).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно з пунктом 6 Порядку № 501 громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
Пунктом 10 Порядку № 501 визначено, що видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.
Посвідчення видаються громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).
З огляду на вказані положення, документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Рішенням від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституцій Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Конституційний Суд України звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку

Скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України (п. 4 мотивувальної частини).

Рішенням від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституцій Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема і підпункт 4 Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено статтю 23, якою було передбачено компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 697/121/17 Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що виключення з 01.01.2015 зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє позивача статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки такий статус було набуто правомірно, а законні підстави для його припинення відсутні. Крім того, Закон № 796-XII у редакції, чинній після 01.01.2015, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст. 51, 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби). На підставі вище наведеного, Верховний Суд виснував про таке застосування підпункту 1 пункту 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII: виключення з 01.01.2015 зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє статусу потерпілого осіб, яким раніше, до 31.12.2014, було встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Особа, якій видано безтермінове посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), для цілей застосування пункту 1 частини першої статті 14 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, вважається потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

В спірному випадку, разом із заявою від 19.03.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, видане особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4). Посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, яке підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, є належним та допустимим доказом в підтвердження наявності права позивача для призначення пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

Також суд звертає увагу на те, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, вказане вище посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.1994 не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 287/39/17, від 11.08.2018 у справі № 289/193/17, від 12.04.2019 у справі № 287/42/17.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 № 106, затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1. Так, в Додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. N 106 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи» міститься село Русів Снятинського району Івано-Франківської області.

Щодо довідки Старостинського округу № 8 с. Русів Снятинської міської ради від 03.01.2024 № 9, як обставин, використаних пенсійним органом в обгрунтування підстав для відмови в призначенні пенсії позивачу в спірному рішенні від 26.03.2024. Так, судом встановлено, що у згаданій довідці зазначено, що ОСОБА_1 проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 01.01.1969 по 20.08.1986 та з 24.07.1991 по 31.12.2014 (а.с. 8). В рішенні № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії, відповідача 2 зазначив, що станом на 01.01.1993 позивач проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю 1 рік 9 місяців 3 дні, а саме: з 26.04.1986 по 20.08.1986, з 24.07.1991 по 01.01.1993, при необхідних 4 років (а.с. 36-38). Водночас разом із заявою від 19.03.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала пенсійному органу не лише вищевказану довідку від 03.01.2024 № 9, але й інші довідки, які стосуються спірного періоду, а саме: копію корінця довідки Снятинської районної ради від 23.08.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, згідно якої позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років у селі Русів Снятинського району Івано-Франківської області (а.с. 41); копію довідки Виконавчого комітету Русівської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області від 24.06.1994 № 141 про те, що ОСОБА_1 дійсно була прописана і проживала в селі Русів Снятинського району з 1970 року по 1989 року та з 24.07.1991 по даний час проживає в селі Русів (а.с. 42); копію довідки Снятинської районної ради від 15.07.1994 № 1160 про постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, згідно якої позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років у селі Русів Снятинського району Івано-Франківської області (а.с. 53). При цьому, форма довідки від 15.07.1994 № 1160 відповідає зразку, встановленому додатком № 7 до Порядку № 501. Водночас пенсійний орган не висловив жодного обгрунтування щодо мотивів надання переваги відомостям вказаної довідки та не взяття до уваги інших довідок щодо періодів проживання ОСОБА_1 на території посиленого радіоекологічного контролю, долучених позивачем до заяви про призначення пенсії, що свідчить про неповноту з`ясування обставин при розгляді вказаної заяви.

Щодо доводів відповідачів про те, що згідно диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 01.07.1991 навчалася в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.Галана, а тому такий період навчання підлягає виключенню з періоду проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю то суд погоджується з доводами відповідача 2, викладеними у відзиві на позов, про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості, тобто ставить залежність виникнення права на зниження пенсійного віку від обставин фактичного проживання особи на на радіологічно забрудненій території, рівня її забруднення та тривалості її проживання в цій місцевості.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним в постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23.

Водночас суд звертає увагу, що в цій адміністративній справі, обставини є частково відмінними від обставин, наведених у вказаних вище постановах Верховного Суду. Так, з огляду на зміст спірного рішення, зазначені доводи про період навчання позивача не були підставами для прийняття рішення ГУ ПФУ в Херсонській області за № 4 від 26.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, що підтверджується змістом такого рішення. Вказаний територіальний орган пенсійного фонду взагалі не досліджував таких обставин, оскільки щодо них відсутні посилання в спірному рішенні. Окрім цього, з долученої до заяви позивача про призначення пенсії копії диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 неможливо встановити форму навчання та фактичне проживання ОСОБА_1 в місті Тернополі в період з 01.09.1986 по 01.07.1991. Інших доказів, які б підтверджували форму навчання (очну, заочну, дистанційну тощо), факт проживання в період навчання в місті Тернополі (наприклад, проживання в інститутському гуртожитку тощо) в матеріалах пенсійної справи немає. Пенсійний орган під час розгляду заяви від 19.03.2024 не пропонував позивачу надати такі додаткові документи та не витребовував їх самостійно від навчального закладу чи відповідної архівної установи, в розрізі дослідження обставин щодо фактичного проживання ОСОБА_1 у згаданий період на території села Русів згідно долучених до заяви про призначення пенсії довідок органів місцевого самоврядування, які містять розбіжності у відповідних періодах такого проживання.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №4 від 26.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки таке рішення прийнято безпідставно, необґрунтовано та непропорційно. Отже, рішення ГУ ПФУ в Херсонській області за №4 від 26.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком належить скасувати як протиправне.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.

Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , компетентним органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В спірному випадку судом зроблено висновок про те, що відповідач 2 необґрунтовано та без відповідної підстави прийняв рішення № 4 від 26.03.2024, наслідком чого є його скасування. Водночас, пенсійний орган, який розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, не повно дослідив фактичні обставини, оскільки не надав належної оцінки в сукупності долученим до заяви документам, зокрема посвідченню громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 від 18.07.1994, довідкам органів місцевого самоврядування щодо фактичного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993, та диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1991 про навчання ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 01.07.1991 в Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я.Галана в розрізі інформації наведеної в згаданих довідках щодо фактичного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993, і, як наслідок, дійшов передчасного висновку про відмову в призначення пенсії.

З огляду на викладені вище висновки, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області (повноважний пенсійний орган, який здійснив розгляд заяви про призначення пенсії та прийняв протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії), повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком, та прийняти за наслідками такого розгляду рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої цьому судовому рішенні.

В задоволенні позову до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області належить відмовити.

Підсумовуючи, позов належить задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 22.04.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви через Електронний суд в розмірі 968,96 грн. (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення ГУ ПФУ в Херсонській області, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області 484,48 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 4 від 26.03.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за наслідками такого розгляду, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій адміністративній справі.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, , вулиця Валентини Крицак, 6, місто Херсон, Херсонська область, 73036.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.