Справа № 360/3/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року справа №360/3/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Вагіна Андрія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 360/3/24 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом адвоката Вагіна Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2023 № 622 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани хіміка відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 4 Наказу);

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2023 № 622 в частині врахування вказаними у наказі посадовими особами при контролі за відповідним нарахуванням грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 положень цього наказу та п. 14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (п. 5 Наказу);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити хіміку відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 грошове забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за вересень 2023 року.

В обґрунтування позову зазначив, що проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді хіміка відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту.

17.09.2023 командиром Військової частині НОМЕР_1 щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-10 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2023 у справі № 644/8691/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП щодо позивача, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Судове рішення набрало законної сили 28.11.2023.

Позивачу за вересень 2023 року виплата грошового забезпечення, передбаченого Постановою № 168, не здійснювалась.

У відповідь на адвокатський запит позивача повідомлено, що за результатами службового розслідування комісією встановлено, що дії солдата ОСОБА_1 щодо невиконання бойового розпорядження командира 2, містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Позивача наказом від 13.10.2023 № 622 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення суворої догани, тому нарахування грошового забезпечення за вересень 2023 року відповідно до Постанови № 168 не відбувалося.

З огляду на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2023 у справі № 644/8691/23 позивачем направлена відповідачу заява про скасування наказу від 13.10.2023 № 622 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та нездійснення нарахування грошового забезпечення за вересень 2023 року відповідно до Постанови № 168.

Проте, відповідач протиправно відмовився скасовувати наказ та нараховувати грошове забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що позивач та його представник не оспорюють факт невиконання позивачем доведеного йому бойового розпорядження, оскільки позивач цей факт не визнавав та оспорював його.

Суд першої інстанції не встановив негативних наслідків дій позивача, який не докопав траншею вглибину на 60 см зі 180 см. Таких наслідків не містять і висновки службового розслідування.

Також під час службового розслідування були порушені права позивача, оскільки з наказом про призначення службового розслідування позивача не ознайомлено, позивачу не пропонувалося надати письмові пояснення, не обстежено скарги позивача на стан здоров`я.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2023 № 182 позивача призначено хіміком відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту.

Бойовим розпорядженням № 52/кп/дск від 12.09.2023 позивачу наказано до 16.09.2023 обладнати позицію для стрільби стоячи, з траншеєю розміром: довжина п`ять метрів, ширина сімдесят сантиметрів, глибина один метр вісімдесят сантиметрів. З бойовим розпорядженням позивач ознайомлений під підпис.

Протоколом огляду місця події від 16.09.2023 зафіксовано, що у період з 09:00 год 16.09.2023 до 09:30 год 16.09.2023 солдат ОСОБА_1 не в повному обсязі виконав бойове розпорядження від 12.09.2023. Фактично обладнано 1 траншею розміром: довжина 5 метрів, ширина 70 сантиметрів, глибина 1 метр 20 сантиметрів, що підтверджується фотознімками.

Рапортом від 16.09.2023 командир 2 стрілецької роти доповів командиру Військової частини НОМЕР_1 про не виконання позивачем бойового розпорядження.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.09.2023 № 571 Про призначення службового розслідування за фактом неналежного виконання солдатом ОСОБА_1 вимог наказів, що негативно вплинуло на стан бойової готовності підрозділу наказано провести службове розслідування відносно позивача.

Відповідно до медичної характеристики позивач за медичною допомогою звертався 29.08.2023 зі скаргами на головний біль. З 30.08.2023 до 12.09.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні м. Харків. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 3 ступень. Ризик 3 (високий). Гіпертензивне серц. СН іст. зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка. ФК ІІ. Об`єктивний статус: загальний стан здоров`я задовільний, свідомість ясна, видимі слизові оболонки звичайного кольору, шкіряні покриви чисті. Периферичні лімфатичні вузли не збільшені. Грудна клітина без особливостей. В легенях дихання везикулярне, хрипів немає. Тони серця ясні, артеріальний тиск 130/90 мм. рт. ст., пульс 78 ударів за хвилину, ЧДР 18 за хвилину. Живіт м`який безболісний. Печінка та селезінка не збільшені. Фізіологічні відправлення в нормі.

У поясненнях військовослужбовець ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 отримано бойове розпорядження на обладнання окопу розміром: довжиною 5 метрів, шириною 70 сантиметрів, глибиною 120 сантиметрів. Станом на 16.09.2023 бойове розпорядження не виконане повністю, а саме обладнано окоп довжиною 5 метрів, шириною 70 сантиметрів та глибиною 120 сантиметрів.

Відповідно до пояснень старшого солдата ОСОБА_3 , ОСОБА_1 поставлено бойове розпорядження викопати траншею довжиною 5 метрів, глибиною 180 сантиметрів та шириною 70 сантиметрів. Солдат ОСОБА_1 з даним завданням не впорався, бойове розпорядження не виконав. Пояснює невиконання розпорядження поганим станом здоров`я та поганим самопочуттям.

Згідно з актом службового розслідування від 13.10.2023 запропоновано відносно позивача направити матеріали службового розслідування до органу судової влади з метою його притягнення до адміністративної відповідальності та за порушення обов`язків, закріплених положеннями Статуту внутрішньої служби ЗСУ, притягнути солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 № 622 Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання солдатом ОСОБА_1 вимог наказів, що негативно вплинуло на стан бойової готовності підрозділу солдата Мураховського притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани (пункт 4) та не здійснено нарахування грошового забезпечення відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (пункт 5).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.10.2023 № 634 Про застосування дисциплінарного стягнення до військовослужбовців в ІІ декаді жовтня позивачу оголошено сувору догану (пункт 3).

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2023 у справі № 644/8691/23 провадження щодо позивача закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 30.11.2023.

Листом № 4395 від 02.12.2023 повідомлено позивача про не включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року у зв`язку з невиконанням бойового розпорядження.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 11.12.2023 щодо скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та виплати додаткової винагороди за вересень 2023 року.

Листом № 4653 від 28.12.2023 відповідач повідомив про відмову у задоволені заяви.

Відповідно до картки особового рахунку позивача № 257 від 18.01.2024 за вересень2023 року доплату за Постановою № 168 не отримував.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що наданими доказами підтверджена наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як оголошення суворої догани.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

На підставі частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу(далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі - Закон № 389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 Про введення воєнного стану в Україні (далі - Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває на теперішній час.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац другий); бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим (абзац третій); беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини (абзац четвертий); дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України (абзац сьомий); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни (абзац одинадцятий).

Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На підставі статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як визначено статтею 30 Статуту внутрішньої служби, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до частини першої статті 49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначена Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

На підставі статті 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно із частинами першою, третьою статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Відповідно до частини першої статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зокрема: сувора догана.

Статтею 83 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини першої статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно із статтею 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша) (…).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (….).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

На підставі статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

На підставі частини першої статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (…)

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що військовослужбовець повинен бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, які встановлені Дисциплінарним статутом, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

При цьому, військовослужбовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності не тільки за не невиконання, а й за неналежне виконання службових обов`язків.

Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Що ж стосується правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися на тому, чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення, чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення та чи є застосоване стягнення пропорційним (співмірним) із вчиненим діянням.

У свою чергу, акт (висновок) службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння правопорушення, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких військовослужбовець скоїв відповідне правопорушення або ж обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, причини та умови, що призвели до вчинення такого правопорушення.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом в постанові та від 22.09.2022 у справі № 420/4977/20.

Як свідчать матеріали справи на позивача-військовослужбовця накладено дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за те, що за бойовим розпорядженням від 12.09.2023 позивач був зобов`язаний обладнати в районі місцерозташування підрозділу позицію для стрільби стоячи з траншеєю розміром: 5 м (довжина) х 0,7 м (ширина) х 1,8 м (глибина), закінчити її до 08:00 год 16.09.2023.

Проте, солдат ОСОБА_1 не в повному обсязі виконав бойове розпорядження у встановлений строк (до 08:00 год 16.09.2023), фактично обладнав траншею розміром: довжина 5 метрів, ширина 70 сантиметрів, глибина 1 метр 20 сантиметрів.

Вказані обставини підтверджуються протоколом огляду місця події від 16.09.2023 року, фотознімками, показаннями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також висновками службового розслідування.

Таким чином, позивач не виконав бойове розпорядження в повному обсязі, тобто допустив неналежне виконання службових обов`язків військовослужбовця, що є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Є безпідставними доводи апелянта про невизнання ним факту невиконання бойового розпорядження, оскільки вищезазначені докази підтверджують невиконання позивачем бойового розпорядження у повному обсязі.

При цьому суд звертає увагу апелянта, що навіть часткове невиконання бойового розпорядження (щодо глибини траншеї 1,2 м замість 1,8 м) не спростовує факт невиконання бойового наказу у повному обсязі.

При цьому в умовах воєнного стану та збройної агресії РФ проти України доводи апелянта про відсутність негативних наслідків дій позивача, який не докопав траншею вглибину на 60 см зі 180 см, є недоречними.

Отже, матеріалами службового розслідування повністю доведено наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, пов`язаного з неналежним виконанням службових обов`язків (бойового розпорядження).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на порушення процедури проведення службового розслідуванням (не повідомлено про проведення службового розслідування); на наявність судового рішення, яким закрито провадження відносно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності; на незадовільний стан здоров`я на момент виконання бойового розпорядження.

Щодо незадовільного стану здоров`я на момент виконання бойового розпорядження суд зазначає, що позивачем не вчинено жодних належних дій при виконанні бойового розпорядження, направлених на повідомлення безпосереднього командира про поганий стан здоров`я, а матеріали справи не містять належних доказів поганого самопочуття позивача під час виконання бойового розпорядження.

Відповідно до пункту 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Відповідно до медичної характеристики позивач за медичною допомогою звертався 29.08.2023 зі скаргами на головний біль. З 30.08.2023 до 12.09.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні м. Харків, проте загальний стан здоров`я задовільний, свідомість ясна, видимі слизові оболонки звичайного кольору, шкіряні покриви чисті.

Щодо порушення процедури призначення службового розслідування - не ознайомлення з матеріалами, суд зазначає, що дійсно Порядку № 608 визначено право військовослужбовця, зокрема, ознайомлюватися з актом службового розслідування, надавати письмові пояснення, проте ініціатива щодо цих прав повинна виходити від військовослужбовця, оскільки нормативно-правові акти не встановлюють обов`язку для дисциплінарної комісії ознайомлювати військовослужбовця, відносно якого проводиться службове розслідування з наказом про призначення та матеріалами службового розслідування.

На користь цього висновку свідчать приписи пункту 1 розділу 4 Порядку № 608, зокрема, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані розглядати заяви та клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Проте, позивачем не надано доказів звернення до відповідача щодо можливості надання письмових пояснень та ознайомлення з матеріалами службового розслідування.

Є неприйнятними посилання позивача на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2023 у справі № 644/8691/23, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, щодо позивача закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутність факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як оголошення суворої догани.

Суд зазначає, що дисциплінарна відповідальність є самостійним видом юридичної відповідальності.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

В свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни.

Щодо доводів представника позивача, що п. 5 наказу від 13.10.2023 № 622 містить безпідставне посилання на п.14 розділу XXXIV Порядку № 260, оскільки цей пункт не містить підстав для позбавлення військовослужбовця виплати додаткової винагороди, суд зазначає наступне.

Наказ № 622 видано 13 жовтня 2023 року.

В пункті 5 наказу зазначено норму пункту 14 Порядку № 260 в редакції, яка діяла на час неналежного невиконання позивачем бойового розпорядження (16 вересня 2023 року).

Відповідно до пункту 14 розділу XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку № 260 (в редакції Наказу Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023) до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Наказом Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023 розділ XXXIV Порядку № 260 викладено в такій редакції:

«14. У період дії воєнного стану в разі смерті військовослужбовця (крім випадків, передбачених пунктами 11 та 15 цього Порядку) додаткова винагорода, встановлена військовослужбовцю на день смерті, виплачується у повному розмірі за весь місяць, в якому військовослужбовець помер.

15. До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які: відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника)».

Тобто, пункт 14 розділу XXXIV Порядку № 260 (чинний на час невиконання бойового розпорядження) та пункт 15 розділу XXXIV Порядку № 260 (в редакції чинній на момент винесення спірного наказу) ідентичні за змістом.

Отже, на час прийняття спірного наказу, відповідач повинен був зазначити пункт 15 розділу XXXIV Порядку № 260.

Проте, зазначення в наказі норми Порядку № 260 в попередній редакції, не є підставою для скасування спірного наказу, оскільки зміст наказу свідчить про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани, отже і невиплата додаткової винагороди відбувається з цієї підстави, а не у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вагіна Андрія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 360/3/24 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 360/3/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 травня 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 травня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв