Справа № 260/412/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2024 рокум. Ужгород№ 260/412/24
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактично зареєстрована: АДРЕСА_2 .), в особі представника Лозінської Оксани Олександрівни ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 51 від 20.12.2023 року «Про відмову в призначенні пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2023р. про призначення пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1982 р по 08.10.1986 р., період роботи з 01.01.2000 р. по 31.01.2008 р. до загального стажу роботи.

22 лютого 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 березня 2024 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 51 від 20.12.2023 року «Про відмову в призначенні пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1982р по 08.10.1986 р., період роботи з 26.02.1992 р. по 16.09.2009 р. до загального стажу роботи.

10 квітня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог від 08 березня 2024 року (вх. № 6481/24).

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги оґрунтовані тим, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач при винесені оскаржуваного рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці та довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів». При цьому, законодавство щодо сплати зборів на державне пенсійне страхування впродовж спірного періоду зайняття позивачем підприємницької діяльності передбачало обов`язок сплати фізичними особами-підприємцями відповідних внесків поквартально, а не щомісяця.

05 квітня 2024 року відповідачем 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначено, що до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи: з 01.09.1982 по 08.10.1986 в Горлівському заводі «Ремпобуттехніка» - неможливо зарахувати за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 03.07.1980, оскільки наявні виправлення в даті наказу про прийом на роботу, уточнююча довідка відповідно до Порядку №637 не надана; з 01.01.2000 по 31.01.2008 період зайняття підприємницькою діяльністю - у зв`язку з тим, що заявницею не надано документи в установленому порядку, що підтверджують ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності. В позовній заяві зазначено вимоги ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.01.2008, але жодного документа, яким би було підтверджено те, що заявниця здійснювала підприємницьку діяльність та вид оподаткування до заяви про призначення від 19.12.2023 та до позовної заяви ОСОБА_1 не надала. Неможливо зарахувати до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.01.2008 у зв`язку з тим, що заявницею не надано документи в установленому порядку, що підтверджують ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, а саме: довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, свідоцтво про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, документи про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту тощо. При цьому звертають увагу Суду, що із зазначеного періоду за даними Реєстру до страхового стажу зараховано періоди з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.07.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.01.2007, з 01.03.2007 по 31.03.2007 відповідно до сплачених страхових внесків 2 місяці 4 дні.

08 квітня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначають, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач під час бойових дій у м. Бахмут лишилась домівки та речей. У неї немає можливості надати свідоцтво або патент, документи про сплату єдиного податку. Але при призначенні пенсії відповідач обов`язково формує Витяг з ЄРС для ФОП. Тому, всі відомості про підприємця відповідачу відомі. Орган, що призначає пенсію, мав можливість всебічно, повно і об`єктивно установити право особи на одержання пенсії, він наділений повноваженнями: 1. вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії; 2. в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі таких документів та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (ч. 3ст. 44 Закону № 1058); 3. повідомляти заявника про те, які документи необхідно подати додатково (п. 1.7. Порядку № 22-1). Згідно наданого розрахунку відповідачем, позивач навіть не має право на отримання соціальної допомоги. Відповідач неправомірно не зарахував період роботи позивача з 01.09.1982р по 08.10.1986 р. та період роботи підприємцем роботи з 26.02.1992 р. по 16.09.2009 р. Також відповідач, перш ніж прийняти рішення про відмову в призначенні пенсії, для перевірки періодів роботи позивача не використав повноваження, надані ч. 3ст. 44 Закону № 1058. Позивачці не зараховано більше 20 років стажу роботи.

10 квітня 2024 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що згідно висновків наведених у рішенні до загального страхового стажу не зараховано період з 01.09.1982 р. по 08.10.1986 рік оскільки записи до трудової книжки містять порушення вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме наявні виправлення в даті наказу про прийняття на роботу.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою № 7957/4225 про призначення пенсії за віком.

20 грудня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області рішенням № 51 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки її страховий стаж складає 13 років 8 місяців 20 днів.

За розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 01.09.1982 по 08.10.1986 на Горлівському заводі «Ремпобуттехніка» за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , оскільки наявні виправлення в даті наказу про прийняття на роботу;

- лютий, з квітня по грудень 2007 року, у зв`язку з відсутністю в Реєстрі інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду, (а.с. 80, зворот).

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивачки записів про періоди роботи з 01 вересня 1982 року по 08 жовтня 1986 року була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), де згідно з пунктом 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Отже, згідно з цим Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року для підтвердження страхового стажу:

до 01.01.2004 року - подаються документ про стаж, що визначені Порядком № 637 від 12.08.1993 року ( далі Порядок № 637);

з 01.01.2004 року - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язковго державного соціального страхування.

Такі висновки зроблено судом із змісту пункту 3 цього Порядку № 637 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзац перший пункту 3 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1028 від 09.12.2015; в редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022\

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пункт 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1788 від 20.11.2003; в редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022\

Згідно з розділом XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV підпункту 3 пункту 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);

Разом з тим, відповідно до пункту 18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки робочих та службовців» відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

При поданні заяви, 19 грудня 2023 року, про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 було надано трудову книжку від 05 квітня 1963 року НОМЕР_2 .

Відповідно до записів трудової книжки з 01 вересня 1982 року по 08 жовтня 1986 року ОСОБА_1 працювала на Горлівському заводі «Ремпобуттехніка», (а.с. 85 зворот).

В даному випадку відповідач 2 мав в розпорядженні трудову книжку, в якій по хронології відображено місце та роботу яку виконувала позивачка, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач 2 до обрахунку стажу ОСОБА_1 поставився формально, та протиправно не зарахував спірний період до страхового стажу.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Дана обставина не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Разом з тим, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Окрім того, відповідачем 2 не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж.

Враховуючи вищенаведене, відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 вересня 1982 року по 08 жовтня 1986 року на Горлівському заводі «Ремпобуттехніка», відповідно до наданої трудової книжки від 05 квітня 1963 року НОМЕР_2 є протиправною, а відтак необхідно зарахувати дані періоду роботи до страхового стажу відповідно до трудової книжки.

Щодо позовної вимоги (із урахування уточнення позовних вимог) в частині зарахування до загального стажу роботи періоду роботи з 26.02.1992 р. по 16.09.2009 р., судом встановлено наступне, ( а.с.49).

Позивачка просить суд зарахувати спірний період до загального стажу у зв`язку із здійсненням з 26 лютого 1992 року по 16 вересня 2009 року підприємницької діяльності.

При зверненні до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії, заявник подає відповідну заяву із наступним переліком документів:

- трудову книжку серії НОМЕР_2 від 03.07.1980;

- рішення Мукачівського міськрайонного суду;

- два свідоцтва про народження дітей;

- свідоцтво про шлюб від 09.10.1987 року;

- ID-карту на ім`я ОСОБА_3 ;

- свідоцтво про шлюб від 22.06.2013 ;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що позивачкою не надано до заяви про призначення пенсії від 19 грудня 2023 року жодних доказів для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року, відповідно до пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1. Не містить таких відомостей і трудова книжка позивачки. Довіка форми ОК-5 містить відомості тільки за 1998, 2005-2008, 2014-2017 роки із найменуванням різних страхувальників.

Відповідач 2 у відзиві звертає увагу суду, що із зазначеного періоду за даними Реєстру до страхового стажу зараховано періоди з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.07.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.01.2007, з 01.03.2007 по 31.03.2007 відповідно до сплачених страхових внесків 2 місяці 4 дні.

При цьому, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Пенсійного фонду України форми ОК-5) у Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області були наявні відомості щодо здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності за 2005-2008 роки із визначенням страхового стажу у днях (а.с.9).

Однак, суд виходить із того, що Постановою КМУ № 793 від 03.10.2018 року внесено зміни до у до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, доповнивши його абзацом такого змісту:

"Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів".

Позивачка вказує на спірний період щодо цієї частини вимоги як період роботи з 26.02.1992 р. по 16.09.2009 роки.

Однак, як встановлено судом, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа- підприємець з 20.05.1992 року та припинила таку діяльність 16.09.2009 року.

Щодо цієї вимоги, на підставі встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що Відповідач 2 приймаючи оскаржуване рішення №51 від 20.12.2023 року вказав тільки на період лютий, квітень по грудень 2007 року по причині відсутності в Реєстрі інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду та не перевірив ці відомості, як цього вимагає Постанова КМ № 1058 від 27.09.2022 року; пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 та без врахування вимог статті 26 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того, позивачці не було запропоновано подати інші документи (докази), які містять відомості про спірні періоди роботи.

Таким чином, відповідач 2 приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії від 20 грудня 2023 року № 51 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що призвело до порушення права позивачки на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, із вищезазначених підстав також.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивачки про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Таким чином, наслідком скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області за результатами розгляду заяви позивачки ОСОБА_1 про призначення пенсії рішення, є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_1 про призначення пенсії по віку від 19 грудня 2023 року із врахуванням вищевикладених висновків суду.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20 грудня 2023 року № 51 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідність захисту порушеного права позивачки, виходячи з повноважень суду, визначених статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача 2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 вересня 1982 року по 08 жовтня 1986 року, та здійснити перевірку із прийняттям відповідного рішення щодо періоду здійснення підприємницької діяльності відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу та інших відомостей відповідно до Постанова КМ № 1058 від 27.09.2022 року; пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 та із врахування вимог ст. 26 Закону України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування; повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19 грудня 2023 року із прийняттям відповідного рішення та із врахуванням вищезазначеного висновку суду по даній справі.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактично зареєстрована: АДРЕСА_2 .), в особі представника Лозінської Оксани Олександрівни ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20 грудня 2023 року № 51.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 вересня 1982 року по 08 жовтня 1986 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19 грудня 2023 року із врахуванням висновків суду та прийняттям відповідного рішення.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 травня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль