Справа № 595/640/24
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/640/24
Провадження № 2-а/595/31/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

за участі: секретаря судового засідання Боднара М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 05 квітня 2024 року звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №420 від 26 лютого 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вважає вказану вище постанову незаконною та необґрунтованою. Так, 22.02.2024 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП. Зі змісту протоколу та постанови вбачається, що вона, працюючи на посаді т.в.о. селищного голови селища Золотий Потік, отримала розпорядження про оповіщення громадян, які перебувають на військовому обліку у Золотопотіцькій селищній раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак оповіщення здійснювала без вручення повісток та забезпечення явки військовозобов`язаних, що є порушенням п.32 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», що затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ст.15 ЗУ «Про оборону України», ст.18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 1, 3, 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, виходячи з приписів ст.15 ЗУ «Про оборону України», п.32 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», що затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, вважає, що на селищного голову не покладено обов`язку здійснювати оповіщення зазначених у розпорядженні осіб про їх виклик до ТЦК, відтак, у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. На її думку, накладення на неї штрафу є втручанням держави в її право на мирне володіння майном (в даному випадку грошовими коштами). Крім того, штраф в розмірі 5100 грн є вагомим індивідуальним тягарем для неї, адже на її утриманні перебуває двоє осіб, у той час як її місячна зарплата становить 16000 грн. Наведені обставини свідчать про те, що оскаржувана постанова не узгоджується з гарантіями, передбаченими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Бучацького районного суду від 10 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху, з огляду на те, що позивач подала позов після закінчення строку, установленого законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та не навела підстав поважності пропуску звернення до суду з даним позовом, та надано позивачу строк 10 (десять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме надати докази поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови №420 від 26 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

14 травня 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю, посилаючись на те, що 29.01.2024 ОСОБА_1 отримала розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №3/718 про оповіщення громадян, які перебувають на військовому обліку у Золотопотіцькій селищній раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак оповіщення здійснила без вручення повісток та забезпечення явки військовозобов`язаних, що призвело до невиконання вказаного вище розпорядження. На ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення від 22.02.2024, оскільки своїми діями остання порушила вимоги ст.15 ЗУ «Про оборону України», ст.18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст.1, 3, 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.32 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 зі змінами. Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП в особливий період, просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Одночасно зазначила, що відзив на позовну заяву вона отримала, однак вказує, що до нього не додано доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі їхнього представника.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 22.02.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 91 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 22 лютого 2024 року. Встановлено, що ОСОБА_1 отримала розпорядження щодо оповіщення громадян, які перебувають на обліку Золотопотіцької селищної ради про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак оповіщення здійснювалося без вручення повісток та забезпечення явки військовозобов`язаних, що є порушенням п. 32 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487 (зі змінами). Згідно вимог Закону України «Про оборону України», враховуючи Укази Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», від 17 травня 2022 року № 342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 12 серпня 2022 року № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 07 листопада 2022 року № 758/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 06 лютого 2023 року № 59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 01 травня 2023 року № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 26 липня 2023 року № 452/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 06 листопада 2023 року № 735/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 05 лютого 2024 року № 50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» та роз`яснення Верховного Суду, викладені у листі від 13 квітня 2018 року № 60-1543/0/2-18, в Україні діє особливий період. Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 була ознайомлена, де роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить її підпис.

Як вбачається із постанови №420 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.02.2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн за те, що вона отримала розпорядження та оповіщення громадян, які перебувають на військовому обліку у Золотопотіцькій селищній раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак оповіщення здійснювала без вручення повісток та забезпечення явки військовозобов`язаних, що своєю бездіяльністю, а саме невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №3/718 від 29.01.2024 порушила вимоги ст. 15 Закону України «Про оборону України», ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. ст. 1, 3, 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу, п.32 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487, зі змінами та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаними висновками, позивач зазначила, що відповідач жодних доказів на підтвердження її провини у вчиненні вищенаведеного адміністративного правопорушення до матеріалів справи не долучив, заперечила з приводу того, що на селищного голову покладено обов`язок здійснювати оповіщення зазначених у розпорядженні осіб та їх виклик до ТЦК, відтак, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У частині 1 статті 2 Закону України «Про оборону України» визначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту також готовності населення і території держави до оборони.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України № 49/2024 від 05 лютого 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом 3564-ІХ від 06.02.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (ч.7 ст.1 Закону №2232-XII).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оборону України», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період; здійснення інших повноважень у галузі оборонної роботи, передбачених законами.

Також, абзацом 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що виконавчі органи сільських, селищних рад організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності покладається на відповідних керівників.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Також частиною 5 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Таким чином, саме на позивача, як т.в.о сільського голови, покладено відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності. Відтак вказані доводи позивача, про те, що на неї не покладено обов`язку оповіщення зазначених у розпорядженні осіб та їх виклик до ТЦК та СП, є помилковими.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі також - Порядок).

Пунктом 32 Порядку передбачено, що у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, Служби зовнішньої розвідки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад:

- відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання шляхом вручення під їх особистий підпис у картках первинного обліку повісток (додаток 11, для призовників - додаток 18 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352 (Офіційний вісник України, 2002, № 13, ст. 656; 2021, № 16, ст. 618).

- у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;

- забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Відповідно до положень п.34 Порядку з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття.

Згідно з п.47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Отже, вказаними нормами передбачений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_4 уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1 КУпАП), при цьому, накладати адміністративні стягнення має право керівник територіального центру, а право на складення протоколу про адміністративне правопорушення мають уповноважені на те посадові особи.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, зі змісту постанови слідує, що позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з невиконанням розпорядження щодо оповіщення громадян, які перебувають на військовому обліку у Золотопотіцькій селищній раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, будучи зобов`язаним доказувати правомірність свого рішення, будь-яких доказів суду не надав. Зокрема, до відзиву представником відповідача не долучено жодного доказу, в тому числі й розпорядження Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих.№3/718 від 29.01.2024 щодо оповіщення громадян, які перебувають на військовому обліку у Золотопотіцькій селищній раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт отримання та невиконання позивачем розпорядження на оповіщення громадян, які перебувають на військовому обліку у Золотопотіцькій селищній раді, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив дане адміністративне правопорушення. При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення № 420 від 26 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 241-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 420 від 26 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: с. Миколаївка Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. І. Тхорик