Справа № 420/1891/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1891/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 25.03.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області, ГУПФ України в м. Києві про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в м. Києві від 15 грудня 2023 року №38830/03-16 по о/р №50, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі Закон №3723-XII);

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області:

- зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи: з 02 вересня 1982 року по 20 червня 1984 роки на посаді першого секретаря Роздільнянського РК ЛКСМУ Одеської області (страховий стаж 1 рік 9 місяців 19 днів), з 21 червня 1984 року по 12 вересня 1986 року на посаді другого секретаря Одеського РK ЛКСМУ (страховий стаж 2 років 2 місяців 23 днів), з 13 вересня 1986 року по 28 червня 1990 року на посаді першого секретаря Одеського ОК ЛКСМУ (страховий стаж 3 років 9 місяців 16 днів), з 29 червня 1990 року по 19 вересня 1991 року на посаді першого секретаря Роздільнянського РК КПУ (страховий стаж 1 рік 2 місяці 21 день), з 05 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року на посаді голови Одеської обласної ради (страховий стаж 0 років 5 місяців 18 днів), з 02 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року на посаді Народного депутата України VI скликання (страховий стаж 5 років 1 місяць 11 днів) та з 13 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року на посаді Народного депутата України VII скликання (страховий стаж 1 рік 11 місяців 15 днів);

- призначити і виплачувати з 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі Закон №889-VIII) з урахуванням виданих Одеською обласною державною адміністрацією довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи по посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 05 грудня 2023 року №170 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05 грудня 2023 року №169.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач, з посиланням на пп.1 п.2 розділу ХІ Закону №889-VIII, п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), абз.4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (далі Положення №1049) та ст. 118 КЗпП України, зазначав, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби періоди його роботи секретарем ЛКСМУ, на посаді голови Одеської обласної ради та на посаді народного депутата України.

Відповідач ГУПФ України в Одеській області позов не визнав, вказуючи, що за матеріалами пенсійної справи стаж державної служби позивача становить 10 років 06 місяців 02 дні та, що відповідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-ІІІ від 07 червня 2001 року (далі Закон №2493-ІІІ), посадові особи органів місцевого самоврядування не є державними службовцями, тому стаж роботи позивача в органах місцевого самоврядування не може бути зарахованим до стажу державної служби.

Також, відповідач вказував, що довідки про заробітну плату №№169, 170 від 05 грудня 2023 року не можуть бути прийняті, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністерства України №622 від 14 вересня 2016 року (далі Порядок №622).

Відповідач ГУПФ України в м. Києві позов не визнав, вказуючи, що п.11 ч.3 ст. 3 Закону №889-VIII визначено, що його дія не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Тому час роботи позивача в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби.

Крім того, відповідачами надано до суду копію пенсійної справи позивача та копії документів, якими були розглянуті при вирішенні питання щодо призначення пенсії.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в м. Києві від 15 грудня 2023 року №50.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди його роботи з 02 вересня 1982 року по 20 червня 1984 року на посаді першого секретаря Роздільнянського РК ЛКСМУ Одеської області, з 21 червня 1984 року по 12 вересня 1986 року на посаді другого секретаря Одеського РK ЛКСМУ, з 13 вересня 1986 року по 28 червня 1990 року на посаді першого секретаря Одеського ОК ЛКСМУ, з 29 червня 1990 року по 19 вересня 1991 року на посаді першого секретаря Роздільнянського РК КПУ, з 08 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року на посаді голови Одеської обласної ради, з 23 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року на посаді народного депутата України VI скликання та з 13 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року на посаді народного депутата України VII скликання та призначити і виплачувати з 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з урахуванням виданої Одеською обласною державною адміністрацією довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи по посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 05 грудня 2023 року №170 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05 грудня 2023 року №169.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ГУПФ України в Одеській області, ГУПФ України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- звергнуто увагу суду, що ГУПФ України в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви ОСОБА_1 . До апелянта було надано лише заяву від 08 грудня 2023 року, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФ України в м. Києві;

- апелянт наголошує, що ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, тому час роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби;

- довідки про заробітну плату від 05 грудня 2023 року №№169, 170 видані Одеською обласною державною адміністрацією не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622;

- прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Відповідачами надано до суду копію пенсійної справи позивача та копії документів, якими були розглянуті при вирішенні питання щодо призначення пенсії.

ОСОБА_1 з 26 вересня 2017 року перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області, як одержувач пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " від 09 липня 2007 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зокрема працював:

- з 01 вересня 1982 року по 20 червня 1984 року першим секретарем Роздільнянського РК ЛКСМУ Одеської області;

- з 21 червня 1984 року по 13 вересня 1986 року другим секретарем Одеського ОК ЛКСМУ;

- з 13 вересня 1986 року по 28 червня 1990 року першим секретарем Одеського ОК ЛКСМУ;

- з 28 червня 1990 року по 19 вересня 1991 року першим секретарем Роздільнянського РК КПУ;

- з 08 липня 1994 року по 23 вересня 1995 року керівником секретаріату Одеської обласної ради народних депутатів;

- з 23 вересня 1995 року по 30 квітня 1998 року заступником та першим заступником голови Одеської обласної державної адміністрації;

- з 26 травня 1998 року по 04 лютого 2005 року головою Одеської обласної державної адміністрації;

- з 08 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року головою Одеської обласної ради;

- з 23 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року народним депутатом України VI скликання, з яких з 26 грудня 2007 року по 12 грудня 2012 року першим заступником голови Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони;

- з 12 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року народним депутатом України VII скликання, з яких з 09 січня 2013 року по 27 листопада 2014 року головою підкомітету з питань соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей Комітету Верховної ради України з питань національної безпеки та оборони;

- з 01 грудня 2020 року по 02 березня 2022 року головою Одеської обласної державної адміністрації.

08 грудня 2023 року позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви позивачем долучено довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, ранг, надбавка за вислугу років) від 15 грудня 2023 року №№169, 170, які видані Одеською обласною державною адміністрацією.

Після реєстрації заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУПФ України у м. Києві.

За результатами розгляду заяви, та доданих до неї документів, ГУПФ України в м. Києві прийнято рішення №50 від 15 грудня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", в якому зазначено: "...Після детального вивчення наданих гр. ОСОБА_1 документів та документів, що містяться в матеріалах електронної пенсійної справи, встановлено, що:

1. На день набрання чинності Законом №889-VIII особа не займала посади державної служби.

2. Стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII, становить 10 років 6 місяців 2 дні.

3. Довідки про складові заробітної плати не відповідають вимогам Порядку №622.

Враховуючи зазначене, ГУПФ України в м. Києві прийнято рішення про відмову гр. ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідачем відмовлено у призначені позивачу пенсії за віком, з підставі недостатності стажу державної служби, який за висновком відповідача становить 10 років 6 місяців 2 дні. Які саме періоди державної служби не зараховані відповідачем, оскаржуване рішення не містить.

Як вбачається з розрахунку стажу позивача, до його стажу державної служби зараховано такі періоди роботи: з 09 липня 1994 року по 23 вересня 1995 року, з 24 вересня 1995 року по 30 квітня 1998 року, з 26 травня 1998 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року по 04 лютого 2005 року.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішення ГУПФ України в м. Києві, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що робота на посадах першого та другого секретаря Одеського РК ЛКСМУ, першого секретаря Роздільнянської РК КПУ у період з 02 вересня 1982 року по 19 вересня 1991 року є роботами на виборчих посадах, та у відповідності до норм законодавства підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача на державній службі.

Період роботи позивача з 05 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року на посаді голови Одеської обласної ради, з 23 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року та з 12 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року на посаді Народного депутата України VI та VII скликання також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що пенсійним органом, відмовляючи позивачу у прийнятті довідок Одеської обласної державною адміністрації від 05 грудня 2023 року №170 та від 05 грудня 2023 року №169 з підстав невідповідності їх вимогам Порядку №622, не обґрунтував, у чому полягає така невідповідність.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 118 КЗпП України, ч.1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII, ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-ІІІ від 07 червня 2001 року, ч.2 ст. 20 Закону України "Про статус народного депутата України" від 17 листопада 1992 року №2790-XII, п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, абз.4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно п.2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.

Згідно п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року відповідного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18, дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VІІІ та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Як вбачається з матеріалів справи, страховий стаж ОСОБА_1 становить 43 роки 9 місяців 12 днів.

При цьому, згідно оскаржуваного рішення ГУПФ України в м. Києві від 15 грудня 2023 року №38830/03-16 по о/р №50, стаж державної служби позивача становить 10 років 6 місяців 2 дні, до розрахунку якого зараховано періоди роботи з 09 липня 1994 року по 23 вересня 1995 року, з 24 вересня 1995 року по 30 квітня 1998 року, з 26 травня 1998 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року по 04 лютого 2005 року.

Разом з тим, вказаним рішення пенсійним органом було відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу державної служби періоди роботи:

- з 02 вересня 1982 року по 20 червня 1984 року на посаді першого секретаря Роздільнянського РК ЛКСМУ Одеської області;

- з 21 червня 1984 року по 12 вересня 1986 року на посаді другого секретаря Одеського РK ЛКСМУ;

- з 13 вересня 1986 року по 28 червня 1990 року на посаді першого секретаря Одеського ОК ЛКСМУ;

- з 29 червня 1990 року по 19 вересня 1991 року на посаді першого секретаря Роздільнянського РК КПУ;

- з 02 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року на посаді голови Одеської обласної ради;

- з 02 липня 2007 року по 12 грудня 2012 року на посаді Народного депутата України VI скликання;

- з 13 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року на посаді Народного депутата України VII скликання.

Так, з аналізу п.3 Порядку №283 вбачається, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час роботи в організаціях, передбачених абз.4 п.3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049.

Відповідно абз.4 п.3 Положення №1049 до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях).

Статтею 118 КЗпП України передбачено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін ст. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Таким чином, зважаючи на зміст вищезазначених законодавчих положень, стаж роботи в партійних організаціях зараховується до стажу державного службовця, особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №334/4034/16-а (2-а/334/217/16) та від 15 травня 2020 року у справі №309/882/17, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, оскільки періоди перебування позивача на посадах першого та другого секретаря Одеського РК ЛКСМУ, першого секретаря Роздільнянської РК КПУ у період з 02 вересня 1982 року по 19 вересня 1991 року, є роботою на виборчих посадах, то, у відповідності до норм законодавства, вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи ОСОБА_1 на державній службі, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 08 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року до стажу державної служби на посаді голови Одеської обласної ради, з огляду на наступне.

Пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно ст. 14 Закону №2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: перша категорія посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі Порядок №229) (у чинній редакції), до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , позивач був обраний головою Одеської обласної ради 08 лютого 2005 року, таким чином, з урахуванням вищевказаних норм законодавства, до стажу державної служби позивача слід зарахувати період роботи на посаді голови Одеської обласної з 08 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17, від 19 березня 2019 року по справі №357/1457/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 348/2370/16-а, від 14 листопада 2019 року у справі №348/2369/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №263/9612/16-а, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18.

Окрім того, згідно ч.2 ст. 20 Закону України "Про статус народного депутата України" від 17 листопада 1992 року №2790-XII час роботи народного депутата у Верховній Раді України зараховується до стажу державної служби, а також зараховується до його загального і безперервного стажу роботи, стажу роботи (служби) за спеціальністю, стажу роботи, який дає право на встановлення процентних надбавок до заробітної плати та одержання одноразової винагороди за вислугу років (за стаж роботи за спеціальністю на даному підприємстві), процентної надбавки за вислугу років, виплату винагороди за підсумками роботи.

Право зарахування часу перебування на посаді народного депутата України до стажу державної служби також передбачено п.4 Порядку №229.

Як вбачається з трудової книжки народний депутат України ОСОБА_1 був зарахований на роботу до Верховної Ради України VI скликання 23 листопада 2007 року.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до стажу державної служби періоди роботи позивача з 23 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року на посаді Народного депутата України VI скликання та з 12 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року на посаді Народного депутата України VII скликання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення ГУПФ України в м. Києві від 15 грудня 2023 року №38830/03-16 по о/р №50 в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби періодів його роботи з 02 вересня 1982 року по 20 червня 1984 року, з 21 червня 1984 року по 12 вересня 1986 року, з 13 вересня 1986 року по 28 червня 1990 року, з 29 червня 1990 року по 19 вересня 1991 року, з 08 лютого 2005 року по 22 липня 2005 року, з 23 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року та з 13 грудня 2012 року по 27 листопада 2014 року до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Стосовно висновків ГУПФ України в м. Києві в оскаржуваному рішенні від 15 грудня 2023 року №38830/03-16 по о/р №50 про невідповідність довідок про складові заробітної плати позивача вимогам Постанови №622, колегія суддів вказує наступне.

Так, дослідивши вказані довідки, колегія суддів вбачає, що ними визначено розмір та складові заробітної плати за посадою голова Одеської обласної державної адміністрації станом на 30 листопада 2023 року.

Відповідно ч.1 ст. 37 Закону №3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з п.п.10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, згідно відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України чи займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно п.4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абз.абз.3-5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення ГУПФ України в м. Києві від 15 грудня 2023 року №38830/03-16 по о/р №50 не містить обґрунтування підстав невідповідності довідок Одеської обласної державною адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи по посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 05 грудня 2023 року №170 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05 грудня 2023 року №169, вимогам Порядку №622.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 травня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.