Справа № 120/12974/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12974/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

20 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно наказів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №342 від 09.06.2022 року, №394 від 08.07.2022 року, №448 від 05.08.2022 року позивача відряджено до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області з 10.06.2022 року по 05.09.2022 року (88 діб).

На переконання позивача, відповідачем протиправно не виплачено добових та компенсації витрат на відрядження в сумі 66000 грн., у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані приписами Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про відпустки" тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у поліції.

За приписами статті 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Особливості направлення у службові відрядження поліцейських структурних підрозділів апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції та головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, у тому числі їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень поліції), а також підприємств, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), у межах України визначає Інструкція про службові відрядження поліцейських у межах України №672.

За приписами п. 2 Розділу І Інструкції №672, службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Згідно пункту п. 1 Розділу II Інструкції №672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

Згідно п. 2, 3 Розділу II Інструкції №672, строк перебування поліцейського у відрядженні визначається керівником, але не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі - постанова КМУ №98), та випадків, передбачених пунктами 4 та 6 цього розділу.

Поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 5, 8, 9, 14, 16, 18 розділу ІІІ Інструкції №672, поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи "Відрядження" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" (далі - картка АІС "Відрядження"), які оформлюються відрядженою особою.

Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження. На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер. Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Обов`язки щодо видачі посвідчень про відрядження та ведення журналу обліку видачі бланків посвідчень про відрядження покладаються на працівників підрозділів документального забезпечення органів (підрозділів) поліції.

Поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу (пункт 4).

Орган (підрозділ) поліції, що відряджає поліцейського, зобов`язаний ознайомити його з кошторисом витрат на відрядження, а також забезпечити його коштами для здійснення витрат на відрядження за умови наявності кошторисних призначень на відповідні цілі, оригіналів документів, які є підставою для відрядження, та відсутності заборгованості за раніше виданими авансами. Аванс відрядженому поліцейському може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на картковий рахунок для використання із застосуванням платіжних карток (пункт 5).

У п. 10 Розділу III Інструкції №672 зазначається, що фактичний час перебування в службовому відрядженні визначається за наявними відмітками в посвідченні про відрядження, засвідченими підписами керівників та печаткою органів (підрозділів) поліції, куди відряджений поліцейський, а також за місцем проходження служби. Відмітки в посвідченні про відрядження засвідчуються печаткою. У разі відсутності відміток про вибуття з місця постійної служби, прибуття у відрядження та повернення з відрядження добові витрати не відшкодовуються.

Судом встановлено, що згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №342 від 09.06.2022 року позивача відряджено до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області з 10.06.2022 року по 09.07.2022 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №394 від 08.07.2022 року позивача відряджено до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області з 10.07.2022 року по 07.08.2022 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №448 від 05.08.2022 року позивача відряджено до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області з 08.08.2022 року по 05.09.2022 року.

Тобто, вказаними наказами ОСОБА_1 відряджено до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області з 10.06.2022 року по 05.09.2022 року (всього - 88 діб).

Відповідно до п. 16, 17 Розділу III Інструкції №672 після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС "Відрядження" у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Поліцейський заповнює картку АІС "Відрядження" відповідно до порядку її заповнення, визначеного в посвідченні про відрядження.

Пунктом 18 Розділу III Інструкції №672 визначено, що якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання. Поліцейський у строк до трьох робочих днів з часу повернення звіту про використання коштів повинен подати до бухгалтерської служби виправлений звіт про використання коштів та підтвердні документи.

Усі витрати на службове відрядження відшкодовуються лише за наявності оригіналів документів, що засвідчують вартість цих витрат (пункт 8 Інструкції №672).

Витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 року №98 та пунктом 9 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59.

Розміри добових витрат та гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу визначаються відповідно до додатка 1 Постанови №98 (пункт 14).

За змістом додатку 1 указаного нормативного акта сума добових витрат складає 300 грн. Гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу (не більш як) 900 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання відшкодування витрат на відрядження в межах України державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів в умовах воєнного стану" від 21.03.2022 року №345 на період дії воєнного стану, відшкодування фактичних витрат, що перевищують граничну суму витрат на найм житлового приміщення за добу, визначену для України додатком 1 до цієї Постанови, здійснюється з дозволу керівника згідно з підтвердними документами та не може перевищувати 1800 гривень (без урахування витрат на оплату податку на додану вартість).

За пунктом 16 Інструкції №672, після повернення зі службового відрядження, протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС "Відрядження" у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Згідно з пункту 2 Постанови №98, витрати на найм житлового приміщення під час відрядження відшкодовуються за наявності оригіналів підтвердних документів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для нарахування добових за відрядження наявність наказу про відрядження є достатньою підставою для їх нарахування, інше документальне підтвердження не є обов`язковим, оскільки роботодавець, видавши наказ про відрядження свого працівника, оформивши йому картку АІС "Відрядження", посвідчення про відрядження, повинен відшкодувати йому добові.

Крім цього, вказаний висновок узгоджується з приписами абзацу 5 підпункту "а" підпункту 170.9.1 Податкового кодексу України, за змістом якого, кількість днів, за які виплачуються добові за кожен день відрядження, не вимагається окремого підтвердного документа.

Щодо витрат на найм житлового приміщення під час відрядження, суд зазначає, що пункт 14 розділу І Інструкції №59 встановлює, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України, а також документи, визначені цією Інструкцією.

За приписами пункту 5 розділу ІІ даної Інструкції підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених Постановою №98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції №59 витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо.

Витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що не відшкодовуються працівникові витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, якщо останній їх не підтвердив оригіналами розрахункових документів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 передав відповідальній посадовій особі відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції дані посвідчення про відрядження та оригінали розрахункових документів, що засвідчують вартість найму житла, а саме: рахунок-фактуру №5534 від 09.07.2022 року на суму 13500 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру №5534 від 09.07.2022 року ТОВ "Готель Ізмаїл +", рахунок-фактуру №6110 від 07.08.2022 року на суму 13050 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру №6110 від 07.08.2022 року ТОВ "Готель Ізмаїл+", рахунок-фактуру №6453 від 05.09.2022 року на суму 13050 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру №6453 від 05.09.2022 року ТОВ "Готель Ізмаїл +".

На підтвердження того, що розрахункові документи існували в оригіналі свідчать оригінальні копії вказаних рахунків фактури та квитанцій до прибуткового касового ордеру, що долучені до матеріалів справи.

Таким чином, позивачем не допущено порушень вимог законодавства щодо надання підтвердних документів, тому останній має право розраховувати на відшкодування витрат, понесених у зв`язку з відрядженням.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції оригіналів підтвердних документів то суд зазначає, що Інструкція №672 не передбачає видачі розписки або іншого документу про отримання документів про відрядження від поліцейських, відтак, у позивача не можуть бути жодні підтверджуючі документи про здачу оригіналів документів, в даному випадку, відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Та обставина, що дані документи відсутні не з вини позивача , а у зв`язку з недбалістю суб`єкта владних повноважень, не може позбавити працівника права на відшкодування витрат.

Крім цього, відповідно до статті 62 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави, забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України, у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства, захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом.

Аналіз вищевказаної статті дає суду підстави зробити висновок про те, що відповідачем не виконані приписи вказаної статті, щодо забезпечення умовами для виконання покладених на позивача як поліцейського службових обов`язків, не забезпечено своєчасне і в повному обсязі отримання компенсаційних виплат понесених під час відрядження.

Суд наголошує про обов`язок дотримання суб`єктом владних повноважень принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Тому принципи належного врядування можуть не тільки покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно й законно, виправляючи свою помилку, а й, як наслідок, потребувати виплати особі відповідної компенсації.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява №63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Таким чином, враховуючи наявність документально підтверджених витрат на відрядження, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невідшкодування позивачу у повному обсязі добових та витрат на відрядження у період з 10.06.2022 року по 05.09.2022 року, відтак, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу добових та витрат на відрядження за період з 10.06.2022 року по 05.09.2022 року в сумі 66000 грн.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.