Справа № 930/1615/23
Суддя: Коваль А. М.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/1615/23
Номер провадження 2-а/131/4/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2024

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.

за участю секретаря судових засідань Чех Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

учасники: позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Богатир С.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 червня 2023 року звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із вказаним позовом.

Після задоволення відводів (самовідводів) суддів (суддями) Немирівського районного суду, справа, у порядку ч. 7 ст. 29 КАС України, 30 квітня 2023 року надійшла до Іллінецького районного суду за підсудністю.

Так, ОСОБА_1 у своєму позові просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради б/н від 31 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за порушення ст. 152 КУпАП, а провадження у справі просить закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

09 травня 2023 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради б/н від 31 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за порушення ст. 152 КУпАП, а провадження у справі просить закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, визнавши перевищення службових повноважень Муховецьким окружним старостою Пузаєнком. В., Немирівської ОТГ, Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області та службову недбалість заступника міського голови, голови адміністративної комісії виконавчого комітету Хіхлача О.В.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 19.05.2023 року інспектором по благоустрою Немирівської міської ради Гаєвським С.Є. був складений адміністративний протокол серії НЕ №24 за ст. 152 КУпАП відносно нього за те, що він, ніби то, здійснював ремонт с/г техніки на об`єктах благоустрою та складував будівельні матеріали на узбіччі АДРЕСА_1 .

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради від 31 травня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладений штраф в сумі 340,00 грн.

ОСОБА_1 зазначив, що був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього, однак його пояснення та свідчення його свідка, який також був присутній на засіданні комісії, до уваги взяті не були. У оскаржуваній постанові свідчення його свідка ОСОБА_2 відсутні взагалі, що є грубим порушення процесуального права. Разом з тим, оскаржувана постанова винесена без урахування вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого діяння, даних про особу правопорушника, його майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

ОСОБА_1 заявляв недовіру та відвід комісії, однак вони не розглядалися.

Оскаржувана постанова не була оголошена йому після засідання комісії, також не була надана її копія на його особисті звернення. Постанову від 31 травня 2023 року ОСОБА_1 отримав поштовим відправленням 06.06.2023.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та безпідставною, винесена з грубим порушення матеріального та процесуального права, оскільки вказане у ній порушення він не вчиняв.

У оскаржуваній постанові адміністративної комісії Немирівської міської ради не обгрунтувано, у чому полягає його порушення та не вказано, яку саме шкоду було завдано ним благоустрою, тобто в чому саме полягає його протиправна дія.

Так, на даній вулиці взагалі будь-який благоустрій відсутній, а той що є, то заслуга жителів вулиці, так як вони самі її упорядковують.

Будівельні матеріали, як їх називає адміністративна комісія, призначені для будівництва паркану дороги, які він заготовляє, а паркан, як він вважає, є не від`ємною частиною благоустрою. Інша частина будівельних матеріалів, призначених для будівництва паркану. знаходяться по іншу сторону, на його земельній ділянці.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що протокол складений інспектором благоустрою ОСОБА_3 від 19.05.2023, а також протокол Адміністративної комісії виконавчого комітету Немирівської міської ради від 31.05.2023 є не законним в процесуальному та матеріальному праві, та носять корупційний характер в перевищені службових повноважень та службової недбалості.

Разом з тим позивач вказав, що п. 1 Постанови 303 КМУ від 13.03.2024 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року№64 «Про ведення воєнного стану в Україні». Таким чином, адміністративне стягнення відносно нього за ст. 152 КУпАП накладено з порушенням, оскільки перевірка проведена з порушенням вимог вказаної постанови.

З огляду на викладено позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, тому просить скасувати її та стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір.

Відповідач Немирівська міська рада подала до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому вказав, що 31 травня 2023 року відбулося засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради з розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серія НЕ №024 від 19.05.2023 року, який надійшов від управління розвитку територій та інфраструктури Немирівської міської ради Вінницької області, на якій особисто був присутній ОСОБА_1 .

За результатами засідання було складено протокол засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради від 31.05.2023 року та винесено постанову від 31.05.2023 року про адміністративне правопорушення про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн, яку було негайно оголошено йому після закінчення розгляду справи. Вказану постанову було винесено за порушення ОСОБА_1 п. 4 ч. 1 ст.16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», в якій зазначається, що на об`єктах благоустрою забороняється складування будівельних матеріалів, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків.

Постанова від 31.05.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності була направлена ОСОБА_1 у відповідності до ст.285 КУпАП супровідним листом №03-34-1201 від 01.06.2023.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 не спростовує, що він складує будівельні матеріали на узбіччі АДРЕСА_1 та зазначає, що інша частина будівельних матеріалів на паркан знаходяться по іншу сторону, на його земельній ділянці.

З адміністративного позову не вбачається, що ОСОБА_1 в установленому порядку виділялася будь-яка територія для облаштування будівельного майданчика для будівництва, в даному випадку паркану.

Отже, будівельні матеріали, які складував позивач для будівництва паркану, були розміщені на об`єкті благоустрою населеного пункту (узбіччя АДРЕСА_1 ).

Також позивач зазначає, що при розгляді справи відносно нього, комісією не були взяті до уваги його пояснення та свідчення його свідка. Крім того вказав, що свідчення його свідка взагалі відсутні, що є грубим порушення процесуального права.

Однак доводи позивача не відповідають дійсності, так як свідчення свідка зазначені в протоколі від 31.05.2023 року засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради. Відповідно до ст.283 КУпАП, яка передбачає перелік вимоги до змісту постанови, вимога щодо зазначення показань свідків відсутня.

Щодо припинення проведення планових і позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, то представник позивача зазначив, що законодавчі документи не містять заборону органам місцевого самоврядування здійснювати накладання адміністративного стягнення крім заборони здійснювати державний нагляд в частині використання та охорони земель.

Дія ст. 152 КУпАП, на підставі якої було притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та п. 4 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» на законодавчому рівні не зупинена на час воєнного стану.

Щодо зауважень ОСОБА_1 про те, що інспектор благоустрою ОСОБА_3 перевищив свої повноваження при складанні оскаржуваного протоколу, то воно не відповідає дійсності. Так, рішенням №83 від 21.04.2022 виконавчого комітету Немирівської міської ради «Про уповноваження посадових осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення», зокрема, уповноважено складати протоколи за ст. 152 КУпАП інспекторів по благоустрою відділу благоустрою та транспорту.

Щодо зауважень позивача, що Муховецьким окружним старостою Пузаєнком В. Немирівської ОТГ, Немирівської міської ради було перевищено службові повноваження, а заступником міського голови, голови адміністративної комісії виконавчого комітету Хіхлачем О.В. вчинено службову недбалість, то ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

З огляду на викладене відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними, тому у їх задоволенні просить відмовити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовільнити.

Представник відповідача адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради начальник юридичного відділу виконавчого апарату Немирівської міської ради Богатир С.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно з диспозицією ст. 152 КУпАП, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єкт правопорушення - громадянин, громадянин- суб`єкт підприємницької діяльності, посадова особа.

Відповідно до п.п.7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень органів місцевого самоврядування належить затвердження правил благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Згідно з нормами частини 2 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 1статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно з вимогами ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3)вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою- територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5)вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7)порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Частиною другою статті 5 КУпАП визначено, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, чи було Немирівською міською радою прийнято рішення про затвердження вказаних Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст.152 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 31 травня 2023 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Немирівської міської ради було винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 31 травня 2023 року, ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії НЕ №024 від 19 травня 2023 року, здійснював ремонт с/г техніки на об`єктах благоустрою, а саме: на узбіччі АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги п. 4, 9 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів".

Також у вказаній постанові зазначено, що адміністративна комісія не знайшла підтвердження того, що саме ОСОБА_1 здійснював ремонт с/г техніки, але бере до уваги той факт, що на об`єкті благоустрою, а саме: на узбіччі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснював складування будівельних матеріалів, що є порушенням п. 4 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» (а.с.89, 90).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Здійснюючи розширений аналіз ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Так у постанові ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 зазначено, що за нормами ст. 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч. 2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, відповідачем як доказ вини позивача було долучено до матеріалів справи фотознімки (а.с.94, 95, 101), однак, з них не вбачається хто, коли та де саме зробив ці знімки. Також стороною відповідача не надано на огляд в судове засідання та не долучено до матеріалів справи електронних доказів зазначеного.

На думку суду, надані фото ніяким чином не підтверджують та не спростовують факт порушення, викладеного у протоколі та у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, оскільки на них відсутня прив`язка до місцевості, не надані пояснення з приводу того, що зображено на цих світлинах, а отже, відсутні підстави вважати, що фото зроблені саме за цією адресою та вони мають відношення до вказаного адміністративного правопорушення. З огляду на вказане, суд зазначені докази оцінює критично та не може прийняти їх до уваги як належні та допустимі докази.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи також долучено пояснення свідків, свідчення яких у оскаржуваній постанові зазначені як доказ вини позивача ОСОБА_1 (а.с.99,100), однак, у порушення вимог законодавства, відповідачем не встановлено повністю їх особу, тому їх свідчення не можуть бути прийняті за належні.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сам лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ вини особи, а інші наявні у справі докази не підтверджують даного факту, зокрема, не підтверджують умислу ОСОБА_1 на вчинення вказаного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище в контексті наведених правових норм, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування постави про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП доведені повністю, при цьому вони в жодній мірі не спростовані належними та допустимими доказами відповідача по справі. Таким чином позов підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях доведеного та належним чином зафіксованого складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимоги позивача про визнання дій Муховецького окружного старости Немирівської ОТГ, Немирівської міської ради Пузаєнка В. перевищенням службових повноважень, а дій заступника міського голови Немирівької міської ради, голови адміністративної комісії виконавчого комітету, ОСОБА_4 службовою недбалістю суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями розглядати дане питання в межах даного провадження, оскільки КАС України не здійснює захисту прав, свобод або законних інтересів в частині перевищення службових повноважень та службової недбалості і дана категорія взагалі не підсудна місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну заяву у сумі 536,80 грн, також позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2684 грн, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.22, 47). Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 139, 205, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області без номера від 31 травня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за порушення ст. 152 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області без номера від 31 травня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, закрити.

Стягнути з Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Немирівська міська рада Вінницького району Вінницької області, , адреса: 22800, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, вул. Соборна, 26.

Суддя: