Справа № 200/1523/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Справа№200/1523/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 90 від 15.02.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання в ПТУ № 26 м. Донецька з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року, період служби в лавах Радянській Армії з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року, періоди роботи на Донецькому електро-механічному заводі ДВАТ трест "Донецькшахтобудмонтаж" з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року згідно з довідкою від 11.01.2000 року № 081к, у ВП "Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року згідно з довідкою б/н від 14.08.2013 року, із врахуванням стажу згідно з довідкою від 09.09.2013 року вих. № 3222, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, а також призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.02.2024 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 15.02.2024 року на наслідками розгляду його заяви від 08.02.2024 року про призначення пенсії за віком відповідачем було прийнято рішення № 90, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Як вказує позивач, під час розгляду заяви від 08.02.2024 року про призначення пенсії та прийняття відповідного рішення до його страхового стажу не було зараховано:

- період роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року згідно з уточнюючою довідкою від 11.01.2000 року № 081к через відсутність даних про реорганізацію підприємства, а також у зв`язку з відсутністю у довідці прізвищ та ініціалів начальника та начальника відділу кадрів підприємства, які підписали цю довідку;

- період роботи з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року згідно з довідкою б/н у зв`язку з відсутністю реєстрації довідки та дати її видачі.

Крім того, як зазначає позивач із посиланням на розрахунок стажу (форма РС-право), до його страхового стажу при розгляді заяви від 08.02.2024 року про призначення пенсії та прийнятті спірного рішення не було зараховано:

- період навчання в ПТУ № 26 м. Донецька з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року;

- період служби в лавах Радянській Армії з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком з 08.02.2024 року, тобто з дати його звернення.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що рішення від 15.02.2024 року № 90, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, є повністю законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначається відповідачем, на момент звернення позивача за призначенням пенсії його страховий стаж становив 15 років 5 місяців 23 дні, вік позивача - 63 роки 4 дні.

При розгляді заяви позивача від 08.02.2024 року до страхового стажу не враховано:

- період роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року згідно з уточнюючою довідкою від 11.01.2000 року № 081к через відсутність даних про реорганізацію підприємства, а також у зв`язку з відсутністю прізвища та ініціалів начальника відділу кадрів, що підписав довідку;

- період роботи з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року згідно з довідкою б/н у зв`язку з відсутністю реєстрації довідки (номеру та дати видачі).

З огляду на це, було вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 даного Закону.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/1523/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З 06.05.2024 року по 20.05.2024 року суддя Бабіч С.І. перебував у щорічній відпустці.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

08.02.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (разом із доданими до неї документами) про призначення пенсії за віком у порядку, що визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

15.02.2024 року, за наслідками розгляду поданої позивачем заяви, відповідачем було прийнято рішення № 90 , яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Як видно із вказаного рішення, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком до страхового стажу позивача не були зараховані:

- період роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року згідно з уточнюючою довідкою від 11.01.2000 року № 081к через відсутність даних про реорганізацію підприємства, а також у зв`язку з відсутністю у довідці прізвищ та ініціалів начальника та начальника відділу кадрів підприємства, які підписали цю довідку;

- період роботи з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року згідно з довідкою б/н у зв`язку з відсутністю реєстрації довідки (номеру та дати видачі).

Згідно з даним рішенням страховий стаж позивача склав 15 років 5 місяців 23 дні, вік позивача на дату звернення - 63 роки 4 дні.

Відповідно до наведеного у рішенні висновку позивач не має право на пенсію за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Як видно з наданого розрахунку стажу позивача (форма РС-право), окрім зазначених вище періодів, до страхового стажу позивача також не були зараховані наступні періоди:

- період навчання з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року;

- період служби армії з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до вимог частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058-IV установлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів і в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ), який діяв до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Згідно з положеннями статті 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 25.07.1979 року містяться записи, які підтверджують, що у період з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року позивач навчався у ПТУ № 26 м. Донецька, а у період з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року проходив службу в армії.

Разом з тим, як видно зі змісту розрахунку стажу позивача (форма РС-право), вказані періоди навчання та служби в армії не були зараховані відповідачем до страхового стажу позивача при розгляді його заяви від 08.02.2024 року та прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно з положеннями частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ установлено, що до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. При цьому час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За частиною 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач при розгляді заяви позивача від 08.02.2024 року про призначення пенсії за віком та прийнятті спірного рішення безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період його навчання в ПТУ № 26 м. Донецька з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року та період військової служби у лавах Радянській Армії з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року.

Щодо незарахованих до страхового стажу позивача за оскаржуваним рішенням періодів роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року та з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року трудова книжка позивача, внаслідок її пошкодження (відсутні сторінки з 7 по 12), не містить повних записів, що обумовлює необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу, в тому числі шляхом надання відповідних довідок.

Позивачем було надано довідку від 11.01.2000 року № 081к, яка видана Донецьким електро-механічним заводом ДВАТ трест "Донецькшахтобудмонтаж" та свідчить про те, що у період з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року позивач працював на даному підприємстві на посаді токаря 2 розряду (довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги).

Вказана довідка містить підписи у графах "Начальник" та "Інспектор ВК", засвідчені печаткою відділу кадрів підприємства.

Суд зауважує на тому, що відсутність у цій довідці прізвищ та ініціалів начальника та інспектора відділу кадрів підприємства, які підписали довідку, не впливає на зміст записів у довідці та не тягне її недійсність у цілому, позаяк довідка фактично підписана начальником та інспектором відділу кадрів, а підписи засвідчені печаткою відділу кадрів підприємства.

Також суд зазначає, що довідка від 11.01.2000 року № 081к була видана Донецьким електро-механічним заводом ДВАТ трест "Донецькшахтобудмонтаж" та підтверджує стаж роботи позивача з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року саме на цьому підприємстві, у зв`язку з чим в даному випадку відсутня необхідність у даних щодо реорганізації підприємства для зарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Водночас, за необхідності, відповідач не був позбавлений права, відповідно до вимог Порядку № 22-1, при прийманні документів щодо призначення пенсії направляти відповідні запити для отримання необхідних відомостей з державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних до власників (розпорядників) зазначених відомостей (у тому числі щодо реорганізації підприємства, установи, організації).

Разом з тим, відповідач прийняв оскаржуване рішення, обмежившись обсягом первісно поданих позивачем документів та без урахування наведених вище обставин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вказана вище довідка від 11.01.2000 року № 081к безпідставно не була врахована відповідачем під час розгляду заяви позивача від 08.02.2024 року про призначення пенсії за віком і прийняття спірного рішення, а період роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року згідно із цією довідкою мав бути зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Крім того, позивачем було надано довідку б/н від 14.08.2013 року, видану ВП "Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія", яка свідчить про те, що у період з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року позивач працював на цьому підприємстві на посаді каменяра (довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги).

Суд зауважує, що вказана довідка містить дату її видачі - 14.08.2013 року, а відсутність вихідного номеру ніяк не впливає на зміст довідки та не тягне її недійсність у цілому.

Враховуючи наведене, довідка б/н від 14.08.2013 року безпідставно не була врахована відповідачем під час розгляду заяви позивача від 08.02.2024 року про призначення пенсії за віком та прийняття спірного рішення, а період роботи з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року згідно із цією довідкою мав бути зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі цієї справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це та приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про те, що відповідачем при розгляді заяви позивача від 08.02.2024 року про призначення пенсії за віком та прийнятті рішення від 15.02.2024 року № 90 безпідставно не було зараховано до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року, період військової служби з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року та періоди роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року і з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року, у зв`язку з чим зазначене рішення відповідача є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до страхового стажу позивача є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання відповідача врахувати стаж згідно з довідкою від 09.09.2013 року № 3222, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, суд зазначає про таке.

Як видно із вказаної довідки, загальний страховий стаж позивача на 01.09.2013 року складає 20 років 9 місяців 3 дні, довідка видана на підставі трудової книжки позивача та індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Разом з тим, зі змісту зазначеної довідки неможливо встановити, які саме періоди були враховані або не були враховані до трудового стажу позивача, перевірити правильність їх зарахування та, як наслідок, визначити (зокрема, шляхом порівняння зарахованих до стажу згідно з довідкою періодів із розрахунком стажу позивача, що був виконаний відповідачем), які саме періоди із вказаного у цій довідці загального страхового стажу позивача додатково підлягають (або не підлягають) зарахуванню до його страхового стажу.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

У позовній заяві позивач просить суд, зокрема, зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 08.02.2024 року (тобто з дати звернення за призначенням пенсії).

Під час вирішення цього питання суд виходить із наступного.

На законодавчому рівні відсутнє поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, проте, у судовій практиці сформовано позицію щодо цього поняття, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними у разі, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, за настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що цей вибір здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу і порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені нормами Закону № 1058-IV, зокрема статтею 26 цього Закону.

Відповідно до вимог частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058-IV установлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Отже, за частиною 2 статті 26 Закону № 1058-IV умовами для призначення особі пенсії за віком є досягнення нею 63-річного віку та наявність, у разі звернення за призначенням пенсії у період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року, від 21 до 31 року страхового стажу.

Судом було встановлено, що вік позивача на дату звернення за призначенням пенсії (08.02.2024 року) становив 63 роки, що підтверджується змістом оскаржуваного рішення та записом про дату народження позивача у паспорті громадянина України.

Як визначено відповідачем у спірному рішенні та розрахунку стажу позивача (форма РС-право), на дату звернення позивача за призначенням пенсії його страховий стаж складав 15 років 5 місяців 23 дні (без урахування спірних у цій справі періодів).

У разі зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року, періоду військової служби з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року та періодів роботи з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року і з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року за даним рішенням суду, його страховий стаж становитиме більше 27 років, що є цілком достатнім для призначення пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058-IV.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що для призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону 1058-IV позивачем були дотримані усі необхідні вимоги, а у відповідача був лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки - призначити позивачу пенсію на підставі вказаної вище норми.

Відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України установлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 08.02.2024 року.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн (квитанція № 1401-7334-8925-8776 від 15.03.2024 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Судом були задоволені пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 90 від 15.02.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код згідно з , місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) період його навчання в ПТУ № 26 м. Донецька з 01.09.1976 року по 19.07.1979 року, період служби в лавах Радянській Армії з 13.05.1980 року по 13.05.1982 року, періоди роботи на Донецькому електро-механічному заводі ДВАТ трест "Донецькшахтобудмонтаж" з 29.08.1989 року по 29.12.1994 року згідно з довідкою від 11.01.2000 року № 081к, у ВП "Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" з 06.06.1995 року по 01.11.1996 року згідно з довідкою б/н від 14.08.2013 року, а також призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.02.2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код згідно з , місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Повне судове рішення складене 21 травня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч