Справа № 260/2159/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/2159/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () від 12.03.2024 № 59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 до впровадження системи персоніфікованого обліку та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 у розмірі 18 років 5 місяців 5 днів.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що після досягнення 60 років позивач звернулася до пенсійного органу з метою оформлення пенсії та надала всі необхідні документи. Проте відповідач відмовив позивачу в оформленні пенсії вказавши на недостатність необхідного стажу та вказав, що трудовий стаж згідно записів трудової книжки та період навчання не зараховано до страхового стажу оскільки у документах містяться розбіжності в імені.

Позивач вважає, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період навчання та дані трудової книжки лише тому, що на думку відповідача, її ім`я у зазначених документах на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним на українській мові « ОСОБА_2 ». Тому вважає, що такі дії відповідача є надмірним формалізмом, наслідком якого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаною позовною заявою та визначено розгляд справи проводити без виклику (повідомлення) сторін.

29 квітня 2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позову та зазначив, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області прийнято рішення за №59 від 12.03.2024 про відмову у призначенні пенсії. Відповідач вказує, що до стажу позивача не враховано періоди роботи згідно трудової книжки та період навчання згідно диплому, оскільки прізвище, ім`я, по батькові не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 .

08 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої заперечує проти доводів наведених відповідачем у відзиві та просить суд задовольнити позов повністю.

Згідно положень ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення віку 60 років, 04.03.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком та додала до заяви всі необхідні документи, що підтверджується розпискою-повідомленням від 04.03.2024 №1175.

За результатами розгляду заяви позивача надано повідомлення від 12.03.2024 та рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 12.03.2024 №59, у якому вказано, що заявник не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Окрім цього, у вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу роботи заявниці не зараховано дані трудової книжки трудової книжки НОМЕР_1 та диплому про навчання НОМЕР_2 , оскільки ПІБ заявниці не відповідає паспортним даним. Стаж зараховано згідно даних персоніфікованого обліку. Страховий стаж становить 17 років 3 місяці 16 днів.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що диплом позивачці записаний російською мовою Государственньім комітетом РСФСР по профессионально-техническому образованию Диплом НОМЕР_2 на прізвище « ОСОБА_3 »

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що така була заведена на прізвище ОСОБА_3 також російською мовою. Проте у подальшому виправлено на прізвище « ОСОБА_4 » у зв`язку із укладенням шлюбу із громадянином ОСОБА_4 , про що у трудовій книжці міститься запис щодо підстав зміни прізвища позивачки.

Так, відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 (яке уже заповнене правильною українською мовою) після укладення шлюбу прізвище позивачки було змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 »

За даними паспорта позивачки № НОМЕР_4 , виданого 23.01.2020 року виданого органом 3228 зазначено ПІБ позивачки ОСОБА_1 .

Окрім цього, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера видана ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії позивачці, остання через уповноваженого представника звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон №1058-ГУ) пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим законом.

За приписами Закону №1058-ГУ розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу залежно від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнту заробітної плати.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону №1058-ІУ до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зокрема враховується: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування.

За приписами частини 1 статті 40 Закону № 1058-І V для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону № 1058- IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 11 Закону № 1058-ІV, застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно- правового характеру.

За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі клінічній ординатурі.

Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально - виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.03.2024 року №59 вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії стало не зарахування періодів роботи згідно записів у трудовій книжці та дипломі, оскільки виявлені розбіжності у написанні ПІБ в трудовій книжці та дипломі між паспортними даними позивачки.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія диплома від 20.07.1983 року серія НОМЕР_2 , який виданий Государственньім комітетом РСФСР по профессионально-техническому образованию на прізвище ОСОБА_3 . Вказаний диплом заповнений російською мовою.

Окрім цього, судом встановлено, що позивачем до пенсійного органу було надано також трудову книжку НОМЕР_1 та така була заведена 03.08.1983 року на прізвище ОСОБА_3 (російською мовою). Проте у подальшому виправлено на прізвище « ОСОБА_4 » у зв`язку із укладенням шлюбу із громадянином ОСОБА_4 , про що у трудовій книжці міститься запис щодо підстав зміни прізвища позивачки. А саме: Свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_3 , з якого слідує, що після укладення шлюбу прізвище позивачки було змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».

З наведеного слідує, що вказані розбіжності у написанні ПІБ позивачки, які були підставою не зарахування стажу позивачки згідно записів трудової книжки та диплома виникли в наслідок розбіжностей у написанні її ПІБ російською мовою та українською мовою, однак, вище наведене свідчить про належність вказаних документів позивачці.

Відтак, на переконання суду, диплом від 20.07.1983 року серії НОМЕР_2 є належним підтвердженням періоду навчання позивачки з 01.09.1981 року по 20.07.1983 року, а трудова книжка НОМЕР_1 є належним підтвердження трудової діяльності позивачки щодо періодів роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку.

Таким чином, оскаржувана відмова пенсійного фонду, викладена в рішенні від 12.03.2024 року №59 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 до впровадження системи персоніфікованого обліку та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 у розмірі 18 років 5 місяців 5 днів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог .

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () від 12.03.2024 № 59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1983 та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 20.07.1983.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяЮ.Ю.Дору