Справа № 320/4544/23
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4544/23 Головуючий у І інстанції - Щавінський В.Р.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності на підставі ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022 та зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію по інвалідності на підставі ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для перерахунку пенсії позивача, оскільки обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є достатня кількість років вислуги у календарному обчислені.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до вимог Закону Украі?ни «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Наказом Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про звільнення від 11.11.2019 № 185/ОС-19 ОСОБА_1 був звільнений зі служби.

На день звільнення вислуга років в календарному обчисленні становить - 22 роки 03 місяці 09 дні, у пільговому обчисленні вислуга становить - 25 років 05 місяців 26 днів.

У подальшому, 25.11.2022 позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ.

09.01.2023 відповідач листом № 1000-0211-8/3747 відмовив у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки у позивача недостатньо відповідної вислуги років.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим і погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону Украі?ни від 09.04.1992 «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) особи з числа віи?ськовослужбовців (крім віи?ськовослужбовців строковоі?? служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленоі? цим Законом вислуги на віи?ськовіи? службі, службі в органах внутрішніх справ, Національніи? поліціі? та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупціи?ному бюро Украі?ни, Службі судовоі? охорони і в державніи? пожежніи? охороні, службі в Державніи? службі спеціального зв`язку та захисту інформаціі? Украі?ни, в органах і підрозділах цивільного захисту, податковоі? міліціі?, Бюро економічноі? безпеки Украі?ни, Державноі? кримінально-виконавчоі? служби Украі?ни мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом б статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсіи?не забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ Украі?ни, поліцеи??ські, співробітники Служби судовоі? охорони, особи начальницького складу податковоі? міліціі?, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічноі? безпеки Украі?ни, особи начальницького і рядового складу Державноі? кримінально-виконавчоі? служби Украі?ни, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, в редакціі?, чинніи? на момент виникнення спірних правовідносин, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, віи?ськовослужбовцям надстроковоі? служби та віи?ськовоі? служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п.п. «б» - «д», «ж» ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієі? дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсіи? особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів Украі?ни.

Так, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсіи? і грошовоі? допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, віи?ськовослужбовцям надстроковоі? служби та віи?ськовоі? служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцеи?ським, співробітникам Служби судовоі? охорони та членам і?хніх сімеи? затверджении? постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393) та ним передбачено зарахування до вислуги років окремих періодів служби у пільговому обчисленні.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсіі?, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсіи? особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цеи? період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів Украі?ни.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсіи? за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прии?няття підзаконних нормативно- правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсіи? за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсіі? за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Так, спір у ціи? справі стосується наявності у позивача права на отримання пенсіі? за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ. При цьому, ключовим питанням у справі є визначення вислуги років для набуття позивачем права на перерахунок та отримання пенсіі? за вислугу років - а саме: чи така вислуга років має бути визначена у календарному обчисленні, чи у пільговому, як те передбачено Порядком № 393.

Верховнии? Суд у складі суддів об`єднаноі? палати Касаціи?ного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаціи?ного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судовоі? практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону Украі?ни «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсіі? за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здіи?снюється обчислення періоду проходження віи?ськовоі? служби для зарахування и?ого до стажу є Закон Украі?ни «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження віи?ськовоі? служби є похідним від визначальноі? підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідноі? роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Крім того, Верховнии? Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 щодо календарноі? вислуги років зазначив, що ст. 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, віи?ськовослужбовці надстроковоі? служби та віи?ськовоі? служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленоі? цим Законом вислуги на віи?ськовіи? службі, службі в органах внутрішніх справ, Національніи? поліціі?, Службі судовоі? охорони і в державніи? пожежніи? охороні, службі в Державніи? службі спеціального зв`язку та захисту інформаціі? Украі?ни, в органах і підрозділах цивільного захисту, податковоі? міліціі?, Державноі? кримінально-виконавчоі? служби Украі?ни мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, як єдину, обов`язкову умову призначення пенсіі? за вислугу років, передбачає наявність у особи певноі? кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідноі? вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарнии? рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч. 4 ст. 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсіі? тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повноі? кількості календарних днів відповідного періоду (календарнии? рік - 365 календарних днів, календарнии? місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсіи? відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Колегія суддів зауважує, що таке зарахування не є самостіи?ним видом вислуги і не конкурує з і?і? календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявноі? вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсіі? за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсіи? особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховнии? Суд в складі Судовоі? палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаціи?ного адміністративного суду зробив такі правові висновки:

1) в цілях Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повноі? кількості календарних днів відповідного періоду (календарнии? рік - 365 календарних днів, календарнии? місяць - 30 календарних днів);

2) для призначення пенсіи? за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

При цьому, з метою забезпечення єдності та сталості судовоі? практики Верховнии? Суд в складі Судовоі? палати Касаціи?ного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховнии? Суд діи?шов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в ціи? частині Порядку № 393 Закону № 2262- ХІІ.

Так, станом на 11.11.2019 вислуга років позивача в календарному обчисленні становить - 22 роки 03 місяці 09 дні, у пільговому обчисленні вислуга становить - 25 років 05 місяців 26 днів, що підтверджено наказом Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про звільнення від 11.11.2019 № 185/ОС-19.

Отже, позивач набув право на отримання пенсіі? за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів також враховує, що п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсіи? відповідно до Закону Украі?ни «Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсіи?ного фонду Украі?ни від 30.01.2007 № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиціі? Украі??ни 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок № 3-1), передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсіі? на іншии?, про перерахунок пенсіі? подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - и?ого законним представником за місцем и?ого проживання.

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсіі?, розглядає питання про призначення пенсіі? або про відновлення виплати раніше призначеноі? пенсіі?, а також про переведення з одного виду пенсіі? на іншии? при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсіі? на іншии? і поновлення виплати раніше призначеноі? пенсіі? прии?маються органом, що призначає пенсіі?, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу у здіи?снені перерахунку та виплаті пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років за умовами, що визначені п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XIІ, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом Украі?ни № 2262-ХІІ.

При цьому, ч. 3 ст. 45 Закону Украі?ни «Про загальнообов`язкове державне пенсіи?не страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсіі? на іншии? здіи?снюється з дня подання заяви на підставі документів про страховии? стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсіі? на іншии? в пенсіи?ніи? справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсіи?ного фонду.

Отже, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про здіи?снення перерахунку та виплату пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років 25.11.2022, то саме з цієі? дати и? слід зобов`язати відповідача здіи?снити перерахунок та виплату пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

В.В. Файдюк