Справа № 380/15858/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/15858/23 пров. № А/857/770/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/15858/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції Морська Г.М.,

час ухвалення рішення 12.12.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо не оформлення та неподання у встановлений Законом строк висновку щодо виплати грошової допомоги та всіх необхідних документів, передбачених Порядком №850 та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової страти працездатності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області належним чином підготувати, оформити та подати до Міністерства внутрішніх справ України у встановлений Законом строк висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги та всі необхідні документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи (обласна МСЕК №2) 10.09.2003 року позивачу встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків строком на один рік, до 01 вересня 2004 року. 22.09.2004 року обласним МСЕК №2 підтверджена і встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків, пожиттєво. 02 травня 2023 року позивач надіслав заяву (рапорт) та пакет документів, передбачених пунктом 7 Порядку №850 Голові Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для виконання вимоги пункту 8 Порядку №850, надіслати Міністерству внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) висновок щодо виплати грошової допомоги у зв`язку з тим, що 22.09.1981 року при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю по боротьбі зі злочинністю отримав травму, «струс головного мозку (ЧМТ), забій м`яких тканин правої половини обличчя». Однак листом від 29.05.2023року №К-97/0гд/31/01/-2023 Головне управління МВС України у Львівській області повідомило позивача про розгляд заяви, яку залишено без задоволення тому, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Аналіз зазначеної норми свідчить, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Вважає відмову протиправною та такою, що порушує його законні права.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/15858/23 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до поданих Позивачем документів, при первинному огляді МСЕК 10 вересня 2003 року йому встановлено 3-ю групу інвалідності, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення зазначеної норми дії нормативно-правових актів у часі надано Рішенням Конституційного Суду України № 1 -рп/99 від 09 лютого 1999 року, у якому зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги за новими умовами здійснюється особам, які набули право на її отримання, з дня набрання чинності зазначеним вище Законом, тобто з 12 березня 2015 року. Оскільки третю групу інвалідності Позивачеві встановлено 10 вересня 2003 року, тобто до набрання чинності Закону 208, підстав для застосування Порядку 850 до зазначеної події немає.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/15858/23 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової допомоги діяв із перевищенням наданих йому повноважень, відтак його дії є протиправними.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи 10.09.2003 року позивачу встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків строком на один рік, до 01 вересня 2004 року, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК сер. ЛВА-1 № 014650.

22.09.2004 року обласним центром медико-соціальної експертизи підтверджена і встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків, пожиттєво, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК сер. ЛВА -1 № 137394.

02 травня 2023 року позивач надіслав Голові Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заяву (рапорт), у якому просив: …Прошу надіслати Міністерству внутрішніх справ України висновок щодо виплати мені грошової допомоги у зв`язку з тим, що 22.09.1981 року при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю по боротьбі зі злочинністю отримав травму, «струс головного мозку (ЧМТ), забій м`яких тканин правої половини обличчя». Внаслідок отримання даної травми Львівським обласним центром медико- соціальної експертизи (обласна МСЕК №2) 10.09.2003 року мені встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків строком на один рік, до 01 вересня 2004 року. 22.09.2004 року обласним МСЕК №2 підтверджена і встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків, ПОЖИТТЄВО….

До рапорту позивач додав наступні документи:

- копія довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) -1 аркуш;

- копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №2 м. Львів серії ЛВА-1 №014650 від 10.09.2003 року- 1 аркуш;

- копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №2 м.Львів серії ЛВА-1 №137394 від 22.09.2004 року-1 аркуш;

- копія свідоцтва про хворобу №616 видане ВЛК УМВСУ у Львівській області 30 грудня 1999 року- 2 аркуші;

- копія висновку за матеріалами службової перевірки проведеної ЮС УРОС УМВСУ у Львівській області 10.11.1999 р.-1 аркуш;

- копія паспорта серія НОМЕР_1 -1 аркуш;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера - 1 аркуш;

- копія посвідчення інваліда війни серія НОМЕР_2 виданого УМВСУ у Львівській області 22 вересня 2004 року - 1 аркуш;

- копія довідки №21390-/297 видана Львівською обласною дирекцією ПАТ НАСК «ОРАНТА» 01.03.2019 року -1 аркуш.

Листом від 29.05.2023року №К-97/0гд/31/01/-2023 Головне управління МВС України у Львівській області повідомило позивача про розгляд заяви, яку залишено без задоволення тому, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Не погоджуючись із такими діями, позивач звернувся з позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон України «Про Національну поліцію») за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію» (далі Закон України «Про міліцію») та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №850 (далі - Порядок №850).

Так, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 07.03.2018 (справа №464/5571/16-а), від 21.06.2018 (справа №822/31/18), від 28.08.2018 (справа №804/6297/17), від 05 листопада 2019 року (справа №405/705/17(2-а/405/30/17)).

До статті 23 Закону України «Про міліцію» Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (Порядок №850), пунктом 2 якого визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 17 квітня 2020 року у справі №822/736/17, від 16 березня 2020 року у справі №641/10426/16-а.

Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Серед документів: заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу, витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку №850, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 травня 2023 року позивач надіслав Голові Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заяву (рапорт), у якому просив: «…Прошу надіслати Міністерству внутрішніх справ України висновок щодо виплати мені грошової допомоги у зв`язку з тим, що 22.09.1981 року при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю по боротьбі зі злочинністю отримав травму, «струс головного мозку (ЧМТ), забій м`яких тканин правої половини обличчя». Внаслідок отримання даної травми Львівським обласним центром медико- соціальної експертизи (обласна МСЕК №2) 10.09.2003 року мені встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків строком на один рік, до 01 вересня 2004 року. 22.09.2004 року обласним МСЕК №2 підтверджена і встановлена третя група інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків, ПОЖИТТЄВО…».

До рапорту позивач додав наступні документи:

- копія довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) -1 аркуш;

- копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №2 м. Львів серії ЛВА-1 №014650 від 10.09.2003 року- 1 аркуш;

- копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №2 м.Львів серії ЛВА-1 №137394 від 22.09.2004 року-1 аркуш;

- копія свідоцтва про хворобу №616 видане ВЛК УМВСУ у Львівській області 30 грудня 1999 року- 2 аркуші;

- копія висновку за матеріалами службової перевірки проведеної ЮС УРОС УМВСУ у Львівській області 10.11.1999 р.-1 аркуш;

- копія паспорта серія НОМЕР_1 -1 аркуш;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера - 1 аркуш;

- копія посвідчення інваліда війни серія НОМЕР_2 виданого УМВСУ у Львівській області 22 вересня 2004 року - 1 аркуш;

- копія довідки №21390-/297 видана Львівською обласною дирекцією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 01.03.2019 року -1 аркуш.

Листом від 29.05.2023року №К-97/0гд/31/01/-2023 Головне управління МВС України у Львівській області повідомило позивача про розгляд заяви, яку залишено без задоволення тому, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової допомоги діяв із перевищенням наданих йому повноважень, відтак його дії є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/15858/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 20.05.24