Справа № 160/1677/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

d ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 рокуСправа №160/1677/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу форматування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу форматування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, в якій позивач просить:
- визнати бездіяльність у вигляді відмови (заяви про зняття з відмовою у знятті задекларованого/зареєстрованого місця проживання) Відділу форматування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради протиправною щодо відмови у знятті задекларованого/зареєстрованого місця проживання у зв`язку з вибуттям за кордон на постійне проживання;
- зобов`язати Відділ форматування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради вчинити дії щодо вчинення реєстраційної дії - зняття з реєстрації у зв`язку з виїздом за кордон на постійне проживання.
В обгрунтування позову зазначено про безпідставність, на думку позивача, відмови у наданні адміністративної послуги, оскільки відповідно до ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ОСОБА_1 не подав до відділу відомості про зняття з військового обліку у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща. Вважає, що вказана вище бездіяльність відповідача суперечить нормам чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки у наданні зазначеної адміністративної послуги - зняття з реєстрації у зв`язку з виїздом за кордон на постійне проживання, було відмовлено, так як відповідно до ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ОСОБА_1 не подав до відділу відомості про зняття з військового обліку у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, яку обґрунтовано доводами аналогічними, які викладені в позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.10.2023 до відповідача надійшла заява гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща.
До заяви гр. ОСОБА_1 надав: паспорт громадянина України, картку фізичної особи - платника податків, повідомлення щодо прийнятого рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Республіки Польща, посвідчення про приписку до призовної дільниці з відміткою про зняття з військового обліку 03.10.2023, платіжну інструкцію про сплату адміністративного збору.
З 05.10.2023 місце проживання гр. ОСОБА_1 було знято з реєстрації із вказаної у заяві адреси.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.10.2023 №2/5267 повідомлено, що зняття з військового обліку 03.10.2023 на постійне проживання до Республіки Польща не здійснювалось. Зняття з військового обліку призовників - гр. ОСОБА_1 відбулось на підставі заяви про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з діями відповідача, 20.10.2023 гр. ОСОБА_2 подав повторно заяву про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща та надав той самий пакет документів.
Відповідачем відмовлено у наданні зазначеної вище адміністративної послуги, оскільки відповідно до ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ОСОБА_1 не подав до відділу відомості про зняття з військового обліку у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща.
Позивач 04.11.2023 втретє подав заяву про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща та надав той самий пакет документів з квитанцією про сплату адміністративного збору від 04.11.2024.
Відповідачем відмовлено у наданні зазначеної вище адміністративної послуги, оскільки відповідно до ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ОСОБА_1 не подав до відділу відомості про зняття з військового обліку у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Республіки Польща, як передбачено чинним законодавством у сфері військового обліку та мобілізації.
В той же день, 04.11.2023 відповідачем направлено запит на інформацію до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зняття з військового обліку призовників гр. ОСОБА_3 у зв`язку з отриманням позитивного рішення щодо оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Республіки Польща, а також щодо повідомлення, який документ, що підтверджує зняття з військового обліку у зв`язку з вибуттям за межі України на постійне місце проживання, отримує призовник замість вилученого посвідчення про приписку.
У своїй відповіді від 14.11.2023 №2/5368 ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що зняття з військового обліку призовників - гр. ОСОБА_1 у зв`язку з вибуттям до Республіки Польща не здійснювалось, а також повідомив , що замість посвідчення про приписку, яке приймається на зберігання, видається довідка на призовника, який виїжджає за кордон.
До департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради 07.11.2023 надійшла заява від гр. ОСОБА_1 щодо надання роз`яснення, чи надано повноваження реєстраційній/службі, що здійснює реєстрацію місця проживання осіб, надавати послуги оформлення виїзду за кордон.
Дана заява 10.11.2023 направлена департаментом муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради за належністю до відділу, опрацьована відділом в межах повноважень, про що гр. ОСОБА_1 надано письмову відповідь від 14.11.2023 №М-29вих.
До відділу 15.11.2023 надійшло 3 заяви від гр. ОСОБА_1 з наступних питань:
- чому реєстраційна служба розглядає довідку про здачу військово-облікового документа замість відміток про зняття з військового обліку і де сказано про їх тотожність під час зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб у зв`язку з виїздом за кордон на постійне проживання;
- чи надано повноваження реєстраційній службі, що здійснює реєстрацію місця проживання осіб, надавати послуги оформлення виїзду за кордон;
- надання фотокопій документів, в яких гр. ОСОБА_1 надав згоду на збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційні інформації про себе.
У своїй відповіді від 18.11.2023 №М-30вих відповідач зазначив, що у своїй діяльності керується чинним законодавством України у межах делегованих міської радою повноважень.
До відділу 16.11.2023 надійшов лист Кам`янського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про причини відмови гр. ОСОБА_1 у знятті з реєстрації з адреси: АДРЕСА_1 .
У своїй відповіді від 18.11.2023 №10/1319вих відділом надано пояснення Кам`янському районному управлінню поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про причини відмови гр. ОСОБА_1 у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з адреси: АДРЕСА_1 .
До відповідача 21.11.2023 надійшли 2 заяви від гр. ОСОБА_1 з наступних питань:
- чи надано повноваження реєстраційній службі, що здійснює реєстрацію місця проживання осіб, надавати послуги оформлення виїзду за кордон;
- чи надавався гр. ОСОБА_1 дозвіл на поширення конфіденційної інформації про себе.
Відповідь на зазначені вище заяви надано відділом 23.11.2023 та повідомлено, що у разі зняття з військового обліку призовників у відповідності до норм чинного законодавства, тобто у зв`язку виїздом за кордон на постійне місце проживання до Республіки Польща, а не у місто Дніпро, як зазначено у відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 , його місце проживання буде знято з реєстрації у зв`язку з вибуттям на постійне місце проживання до вказаної вище країни, про що буде зазначено у витязі з реєстру Кам`янської міської територіальної громади.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Порядок оформлення документів для постійного проживання громадян України за кордоном врегульований Законом України від 21.01.1994 №3857 "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі - Закон №3857).
Відповідно до абзаців 1, 3 ст. 4 Закону №3857 оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2016 №816 затверджено Порядок провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання (далі - Порядок №816), який визначає процедуру прийому і розгляду заяв про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання, прийняття за ними рішень та виконання прийнятих рішень.
Відповідно до п.4 розділу IV Порядку №816 у разі прийняття рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання територіальний орган ДМС у строк не пізніше п`яти робочих днів інформує заявника про прийняте рішення та строк його дії, а також про те, що заявнику необхідно: зняти з реєстрації своє місце проживання в Україні, надати територіальному органу ДМС паспорт громадянина України і паспорт громадянина України для виїзду за кордон для проставляння в них штампа про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання, зразок якого наведено у додатку 6 до цього Порядку, або внесення відповідної інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у паспорт громадянина України у формі картки. У разі наявності в особи, яка виїжджає за кордон на постійне проживання, двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон надаються обидва такі паспорти; отримати довідку органу державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов`язань з такого податку, яка подається до органів митного контролю під час перетинання митного кордону України та є підставою для проведення митних процедур.
Згідно з п.6 розділу IV Порядку №816 після подання заявником паспорта громадянина України у формі книжечки зі штампом зняття з реєстрації місця проживання або довідки про зняття з реєстрації місця проживання, виданої органом реєстрації, територіальний орган ДМС проставляє в паспорті громадянина України у формі книжечки (на одній із сторінок з одинадцятої по шістнадцяту) та в паспорті (паспортах) громадянина України для виїзду за кордон (на одній із сторінок з другої по п`яту) штампи про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання, які скріплюються печаткою (після повернення на проживання в Україну вказані штампи анулюються).
У разі наявності в такої особи паспорта громадянина України у формі картки з безконтактним електронним носієм територіальний орган ДМС вносить інформацію про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання до безконтактного електронного носія. Якщо до безконтактного електронного носія, який імплантовано у паспорт громадянина України у формі картки, орган реєстрації не вніс інформацію про зняття з реєстрації місця проживання, територіальний орган ДМС перед внесенням інформації про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання вносить до безконтактного електронного носія зазначену інформацію на підставі довідки про зняття з реєстрації місця проживання.
Судом враховано, що передумовою виникнення спірних в даній справі правовідносин, стало бажання позивача виїхати за межі України для постійного проживання та рішення щодо оформлення йому виїзду з посиланням на умову отримання дозволу - знятися з реєстрації місця проживання в Україні та отримання витягу з реєстру територіальної громади.
Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідно до п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 (далі - Порядок №265), здійснюється на підставі:
1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;
2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);
3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;
4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;
5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.
Згідно з п.57 Порядку №265 у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особа подає:
1) паспортний документ (у разі особистого звернення);
2) свідоцтво про народження (у разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дітей віком до 14 років);
3) документ або відомості, що підтверджують сплату адміністративного збору;
4) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
5) рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання, прийняте відповідним територіальним органом ДМС, або рішення про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном, прийняте відповідною закордонною дипломатичною установою України, у разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи у зв`язку з оформленням їй документів для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном.
Приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць згідно з ч.1 ст.14 Закону України від 25.03.1992 №2232 "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232) проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей.
Відповідно до ч.3 ст.36 Закону №2232 військовий облік громадян України, які постійно проживають за кордоном, не ведеться.
Відповідно до п. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Тобто, у разі отримання такого дозволу керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 , особа може виїжджати з місця проживання, в тому числі й на постійне місце проживання за кордон.
Відповідно до абзацу 2 п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»: призовники, військовозобов`язані та резервісти, які вибувають за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, направляються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки для зняття з військового обліку та вилучення військово-облікових документів.
Поряд з цим, Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженні тією ж постановою Кабміну, визначають, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ №64), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому його дію неодноразово продовжено.
Відповідно до ст.1 Закону України від 12.05.2015 №389 «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон №389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України згідно з ч.1 ст.17 Закону України від 06.12.1991 №1932 «Про оборону України» (далі - Закон №1932) є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством (ч.2 ст.17 Закону №1932).
Пунктом 2 Указу №64/2022 постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України. Державної спеціальної служби транспорту. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Пунктом 3 вказаного Указу передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Пунктом 7 цього ж Указу, Міністерству закордонних справ України доручено забезпечити інформування в установленому порядку Генерального секретаря ООН та офіційних осіб іноземних держав про введення в Україні воєнного стану, про обмеження прав і свобод людини і громадянина, що є відхиленням від зобов`язань за Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, та про межу цих відхилень і причини прийняття такого рішення.
Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65 «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ №65), затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України оголошено провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької. Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25.05.2022 на 90 діб).
Пунктами 4 та 5 цього Указу Президент України постановив призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.
Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України від 21.10.1993 №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543) загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації, можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер (ч.2 ст.22 Закону №3543).
Правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану згідно з ч.ч.1, 2 ст.20 Закону №389 визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною 2 статті 64 Конституції України.
Частинами 1-2 статті 64 Основного Закону України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Постійне представництво України в ООН 28.02.2022 надіслало Генеральному секретарю ООН нотифікацію, що містила роз`яснення обсягу застосування таких обмежень. У зазначеному документі представники держави перелічили права людини і громадянина з посиланням на Конституцію України, Міжнародний пакт про громадські та політичні права та Конвенцію про захист прав людини і основоположник свобод, які можуть бути обмежені на період дії воєнного стану, де серед інших прав, вказане право на вільне пересування (у тому числі за межі держави), право на приватне і особисте життя, право на освіту тощо.
Тобто, обмеження права на виїзд за межі України допустиме.
Оскільки спірні правовідносини виникли під час дії воєнного стану в Україні, судом враховано, що у воєнний час згідно з ч.4 ст.37 Закону №2232 забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника). Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232 є конституційним обов`язком громадян України.
У запас Збройних Сил України та інших військових формувань відповідно до ч.1 ст.27 Закону №2232 зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Згідно з положеннями ч.1 ст.33 Закону №2232 загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Судом встановлено, що позивач є громадянином України та згідно з копією посвідчення про приписку до призовної дільниці взятий на військовий облік та придатний до військової служби.
Згідно з п.2 ч.5 ст.37 Закону №2232 зняттю з військового обліку військовозобов`язаних підлягають громадяни України :
які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;
які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України;
які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;
в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.
Така підстава, як намір виїзду за межі України на постійне місце проживання (а не на строк більше трьох місяців за межі України), у вказаному переліку відсутня. Тому рішення, відповідно до якого позивачу надано дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання і відповідно його вибуття на постійне місце проживання за межі України, не є підставою для зняття його з військового обліку.
Відповідно до ч.6 ст. 22 Закону №3543 громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині 3 цієї статті.
У воєнний час закон забороняє виїзд військовозобов`язаних з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та конституційне право особи на вільне пересування обмежується на період дії воєнного стану.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №2232 на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Мобілізації підлягають чоловіки віком від 18 до 60 років.
Позивач на дату виникнення спірних правовідносин досяг 25 років. Отже, його вік не перевищує встановлених законодавством вікових обмежень щодо призову на військову службу під час мобілізації.
У ст.23 Закону №3543 визначено перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Належні, достовірні та допустимі докази поширення цієї норми на позивача у матеріалах справи відсутні.
Врахувавши зазначене вище, суд доходить висновку, що доводи відповідача про те, що позивач не має обмежень для його призову на військову службу під час мобілізації та може бути залучений до передбачених законодавством заходів щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України згідно з ч.1 ст.17 Закону №1932, що є конституційним обов`язком громадян України, є обґрунтованими.
Крім того, громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації, можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер (ч.2 ст.22 Закону №3543). Отже, позивач може бути залучений до виконання робіт, які мають оборонний характер.
Чинним законодавством не визначено підстав для видачі дозволу виїзду за межі території України чоловікам віком від 18 до 60 років під час введення на території України воєнного стану та, які підлягають мобілізації.
Отже, оскільки, відповідним районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не було знято позивача з військового обліку у зв`язку з наміром виїзду за межі України на постійне місце проживання до Республіки Польща, відповідач у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 72-78, 241-246, 255, 257 262, 295 КАС України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу форматування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська