Справа № 201/670/24
Суддя: РУДЕНКО В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/670/24
(2-а/199/23/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Носенко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону в м. Києві старшого лейтенанта поліції Магльованого Олександра Віталійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1204021 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1190,00 грн., якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить скасувати постанову серія ЕНА № 1204021 від 07.01.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1190 грн, винесену інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив,що оскаржувана постанова винесена із грубими порушеннями вимог чинного законодавства України,оскільки інспектором, який проводив розгляд справи, навмисно або з необачності не взято до уваги та не долучено до постанови наявні докази позивача. Одна тільки постанова серії ЕНА № 1204021 від 07.01.2024 не може слугувати доказом винуватості людини без надання відповідних доказів інспектором. Відсутність доказів у оскаржуваній постанові свідчить про відсутність події правопорушення. Обставини, зазначені у постанові, не відповідають дійсності, оскільки позивач керував транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER НОМЕР_1 з номерними знаками НОМЕР_1 , які належать саме цьому транспортному засобу.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд скасувати постанову серії ЕНА № 1204021 від 07.01.2024 року, закрити провадження по справі, стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач представник УПП в Дніпропетровській області надав суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що оскаржувана постанова складена відповідно до норм чинного законодавства.

Суд дослідивши наявні докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно, до змісту оскаржуваної постанови винесеної інспектором ОСОБА_2 , 07.01.2024 о 20 год 06 хв м. Києві по вул. Дніпровська Набережна 15, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER з номерним знаком НОМЕР_2 , що не належить даному транспортному засобу, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у заявку з чим на ОСОБА_1 був накладений штраф 1190 грн. Номерним знаком даного автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є НОМЕР_1 .

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частин 1 статті 9 Кодексу адміністративного суду України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР України встановлено, що дані Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, п.п.1, 3 ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР України або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема ч. 1 статті 121-3 КУпАП.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно п.п.2.9 в ПДР України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу; в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу;не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані; ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил; д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання); е) користуватися розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю" за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності)

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачу було роз`яснено, що він порушив ПДР та в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

У відеозапису, здійсненому з нагрудної камери інспектора, який доданий до відзиву на позов. водій ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно змінив номерні знаки, щоб по дорозі з Дніпра до Києва його не фіксували камери автоматичної фіксації. Не заперечував проти вчинення ним вказаного правопорушення, намагаюсь знайти у багажнику належні транспортному засобу LAND ROVER RANGE ROVER державні номери, оскільки д.н.з НОМЕР_2 був вилучений інспектором.

Відповідно до ст. 78 КАС Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на надані відповідачем докази, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження та в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо технічної описки в адміністративній постанові серії ЕНА №1204021 від 07.01.2024 року у п. 5 «керував транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_2 що не належить даному транспортному засобу. Дійсний номерний знак НОМЕР_4 .» Було допущено помилку в частині дійсного номерного знаку НОМЕР_4 , тоді як вірним д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, така описка не впливає на суть вчиненого правопорушення та його кваліфікації. Наявність неточностей в складеній інспектором постанові чи протоколі, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, не може бути оцінено судом як підстава для скасування обґрунтованого рішення інспектора про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не може бути підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за умови допущення такого порушення. Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у постанові №757/37173/17-а від 24.05.2018.

Що стосується витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин третьої-четвертої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - стороною, яка хоче компенсувати судові витрати повинно бути доведено та підтверджено розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону в м. Києві старшого лейтенанта поліції Магльованого Олександра Віталійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1204021 винесену відносно ОСОБА_1 інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 від 07.01.2024 року за ч.1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 грн, - залишити без змін.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі у десятиденний строк з проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко