Справа № 200/3223/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року справа №200/3223/20-а

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Азарової К.В.,

представника позивача Турутіної О.В.,

представника відповідача Бойко Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 200/3223/20-а (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом приватного акціонерного товариства Новокраматорський машинобудівний завод до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

- від 13 березня 2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451 225 грн та штрафними санкціями у сумі 225 612, 50 грн;

- від 13 березня 2020 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594 586 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 3 797 293 грн;

- від 13 березня 2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 50 850 282 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 425 141 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що висновки в акті про порушення ґрунтуються на інформації, яка не передбачена вимогами до змісту актів перевірки, а саме на припущеннях, інформації про кримінальні провадження, судової практики, а тому прийняті на підставі такого акта податкові повідомлення-рішення є протиправними; первинні документи як підстава для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та включення до податкового кредиту сум, сплачених контрагентам, є належно оформленими.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року, позов задоволено. Визнані протиправними та скасовані спірні податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року замінено Офіс великих платників податків ДПС, його правонаступником - Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення Верховний Суд вказав, що судами належним чином не були перевірені обставини щодо реальності здійснення позивачем господарських операцій з придбання товарів, а деякі взагалі не взяті до уваги, в порушення статті 90 КАС України.

Верховний Суд зазначив, що при новому розгляді суду першої інстанції необхідно встановити, дослідити і надати висновок щодо сертифікатів якості, які б підтверджували здійснення господарських операцій з продажу (постачання) товарів, проаналізувати доводи контролюючого органу щодо наявності недоліків в оформленні деяких товаротранспортних накладних (не зазначено пункту навантаження, його невідповідність тому, що вказаний в інших первинних документах) та їх відсутність по деяким операціям, відсутність у контрагентів позивача необхідних матеріально-технічних та трудових ресурсів, не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, неможливості ідентифікувати фактичних постачальників товару (вугілля, металобрухту тощо). Судами не надано оцінки, що перевіркою не підтверджено факт постачання вугілля на адресу позивача через лінію зіткнення у межах Донецької області, а саме щодо переміщення вугілля марки АС 6-13 з непідконтрольної території України до позивача (ТОВ ТПК Укрантрацит- ТОВ Углеспром- ПрАТ НКМЗ).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 адміністративну справу прийнято до провадження.

21.12.2021 позивачем до суду першої інстанції надано клопотання про долучення до матеріалів справи документів: подорожніх листів, розпорядження про відрядження № 343, витяг з інструкції про пропускної, витяг з журналів обліку в`їзду автотранспорту в робочий час, витяг з журналів обліку в`їзду, виїзду автотранспорту у неробочий час, накладна від 07.12.2016, копії сертифікатів якості на продукцію, поставлену ТОВ Феротрейд Компані, ТОВ Регіон-трейдінг17.

12.01.2022 позивачем до суду першої інстанції надано клопотання про долучення до матеріалів справи документів: витяг з журналів обліку в`їзду автотранспорту в робочий час, розпорядження про відрядження № 7 від 10.09.2015.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 13 березня 2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451225,00 грн та штрафними санкціями у сумі 225 612,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 13 березня 2020 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594 586,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 3 797 293,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 13 березня 2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 50 850 282,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 425 141,00 грн.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивачем неправомірно документально оформлено взаємовідносини з контрагентами, які фактично не здійснювались.

Виробництво вугілля марки АС 6-13 (антрацит) на території України проводиться виключно в Донецької та Луганської області, в зв`язку з чим в акті перевірки викладений висновок про не підтвердження реальності проведених господарських операцій з придбання вугілля АС 6-13 у двох контрагентів ТОВ Углеспром та ТОВ Салфер.

Під час розгляду справи ретельному дослідженню підлягає обставини щодо переміщення вугілля марки АС 6-13 з непідконтрольної території України до позивача (ТОВ ТПК Укрантрацит -ТОВ Углеспром-ПрАТ НКМЗ). Контролюючим органом за даними ЄРПН встановлено рух вугілля до ТОВ Углеспром від ТОВ ТПК Укрантрацит. Останнє внесено як вантажовідправник до переліку осіб, яким надано право здійснювати перевезення товарів з неконтрольованої території (додаток 5 до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12 червня 2015 року № 415ог Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей).

При цьому, ТОВ УГЛЕСПРОМ відсутнє серед вантажоодержувачів. ТОВ УГЛЕСПРОМ придбавало вугілля для реалізації ПрАТ НОВОКРАМАТОРСБКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД від підприємства ТОВ ЕКОБУДПОСТАЧ та ТОВ ТПК Укрантрацит. Щодо постачальника антрациту ТОВ ТПК Укрантрацит: зазначили, що згідно аналізу встановлено рух вугілля на ТОВ УГЛЕСПРОМ від підприємства ТОВ Торгівельно-промислова компанія Укрантрацит, код 35729864, за період з грудня 2016 по лютий 2017 року (період реєстрації податкових накладних ТОВ УГЛЕСПРОМ на ПрАТ НКМЗ) у кількості 71 т вугілля марки АС 6-13.

Сертифікати якості продукції, надані позивачем викладені на іноземній мові: англійській або російській мові, тому не можуть бути враховані судом як допустимі докази. Крім того надані сертифікати якості видані підприємствами, які не є виробниками продукції, яка визначена в сертифікатах.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача, а також кримінального провадження щодо посадових осіб ПрАТ «НКМЗ».

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Приватне акціонерне товариство Новокраматорський машинобудівний завод, зареєстроване в якості юридичної особи 01.04.1994 за кодом , перебуває на обліку як платник податків у Північному міжрегіональному управління ДПС по роботі з великими платниками податків, до видів економічної діяльності належать: 28.91 Виробництво машин і устаткування для металургії (основний); 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну; 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 43.21 Електромонтажні роботи; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної податкової служби відповідно до пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України (далі - ПК України), плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2019 рік, на підставі наказу Офісу великих платників податків ДПС від 30.09.2019 № 202, проведено планову документальну виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства Новокраматорський машинобудівний завод з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства та з метою контролю за правильністю нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За наслідками зазначеної перевірки складено Акт № 10/28-10-54-13-07/05763599 від 07.02.2020 (далі - Акт), відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 7 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 Дохід, норми параграфу 15 розділу Призначення фінансової звітності - Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1, що призвело до зниження податку на прибуток на загальну суму 52 181 130 грн, в тому числі: за три квартали 2016 року на 54 263 грн, за 2016 рік на 1 330 848 грн, за 1 квартал 2017 року на 6 287 475 грн, за півріччя 2017 року на 15 177 580 грн, за три квартали 2017 року на 24 004 427 грн, за 2017 рік на 39 672 775 грн, за 1 квартал 2018 року на 10 410 350 грн, за півріччя 2018 року на 10 416 150 грн, за три квартали 2018 року на 10 433 979 грн, за 2018 рік на 10 686 119 грн, за 1 квартал 2019 року на 431 723 грн, за півріччя 2019 року на 491 388 грн;

- пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ, п. 198.1 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п.200.4 абз. б ст. 200, п. 201.1, п. 201.3 ст. 201 ПК України, в результаті чого: занижено податкове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 451 225 грн, в тому числі за жовтень 2017 року на суму 451 225 грн.; завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 7 594 586 грн, в тому числі за: січень 2017 58 973 грн, лютий 2017 94 262 грн, квітень 2017 564 415 грн, травень 2017 459 615 грн, червень 2017 151 798 грн, липень 2017 626 814 грн, серпень 2017 80 543 грн, вересень 2017 117 687 грн, грудень 2017 2 061 968 грн, січень 2018 111 976 грн, лютий 2018 179 816 грн, березень 2018 2 215 грн, квітень 2018 51 832 грн, травень 2018 4 155 грн, червень 2018 1 730 грн, серпень 2018 150 287 грн, вересень 2018 1 760 грн, жовтень 2018 73 025 грн, листопад 2018 4 374 грн, грудень 2018 51 012 грн, січень 2019 283 263 грн, березень 2019 2 443 066 грн, травень 2019 20 000 грн;

- пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, пп. 271.1.2 п. 271.1 ст. 271, п. 277.1 ст. 277, п. 287.1 ст. 287 ПК України, встановлено заниження земельного податку за перевіряємий період на суму 6 723,54 грн, у т.ч. за січень 2019 на суму 893,02 грн, за лютий 2019 року на суму 1 258,35 грн, за березень 2019 року на суму 1 258,35 грн, за квітень 2019 року на суму 1 258,35 грн, та за травень 2019 року на суму 1 055,47 грн;

- п. 255.1 ст. 255, пп. 255.4.7 п. 255.4, пп. 255.5.2 п. 255.2, пп. 255.11.2 п. 255.11 ст. 255 ПК України встановлено заниження рентної плати за спеціальне користування використання води за перевіряємий період на суму 830 677,81 грн, у т.ч. за IV квартал 2016 року на суму 98 408,43 грн, за І квартал 2017 року на суму 122 004,62 грн, за ІІ квартал 2017 року на суму 75 118,49 грн, за ІІІ квартал 2017 року на суму 113 416,41 грн, за IV квартал 2017 року на суму 111 043,00 грн, за І квартал 2018 року на суму 140 527,29 грн, за ІІ квартал 2018 року на суму 137 455,92 грн, за ІІІ квартал 2018 року на суму 32 703,65 грн.;

- пп. 252.1.1 п. 252.1, пп. 252.3.1 п. 252.3, п. 252.6, пп. 252.7.2 п. 252.7, п. 252.16, п. 252.18 ст. 252 ПК України встановлено заниження рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 1 004,10 грн, у т.ч. за IV квартали 2016 року на суму 56,84 грн, за І квартал 2017 року на суму 155,79 грн, за ІІ квартал 2017 року на суму 403,14 грн, за ІІІ квартал 2017 року на суму 173,56 грн, за IV квартал 2017 року на суму 214,77 грн;

- п. 51.1 ст. 51, пп. б п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме: подання відомостей у складі податкової звітності про нараховані доходи фізичним особам (форма № 1-ДФ) з помилками в податкових номерах окремих фізичних осіб за 3-4 квартали 2016 року, 1-4 квартали 2017 року, 1-4 квартали 2018 року, та 1-2 квартали 2019 року, що призвело до подання недостовірних відомостей по окремих фізичних особах;

- п. 7 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Приватним акціонерним товариством Новокраматорський машинобудівний завод направлено до Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС заперечення до акту документальної планової перевірки від 07.02.2020 № 10/28-10-54-13-07/05763599, відповідно до яких позивач просив скасувати висновки Акту.

Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДПС за наслідками розгляду вищезазначених заперечень листом від 10.03.2020 № 10200/10/28-10-54-13-Ю висновки Акту залишено без змін, а заперечення без задоволення.

13 березня 2020 року Офісом великих платників податків ДПС, на підставі висновків акту перевірки від 07.02.2020 року № 10/28-10-54-13-07/05763599 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 451 225 грн та штрафними санкціями у сумі 225 612,50 грн;

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 50 850 282 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 425 141 грн;

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 7 594 586 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 3 797 293 грн.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю БУД-ПОБУТ-СЕРВІС (постачальник) укладено договір № 029/3395-17 від 19 грудня 2017 року з придбання феросплавної продукції.

На виконання вказаного договору сторонами укладено специфікацію № 1 від 19 грудня 2017 року на загальну суму 9 690 300,00 грн, з яких 1 615 050,00 грн - податок на додану вартість. За умовами пункту 2 специфікації допускається відхилення від заявлених обсягів постачання товару на +15%.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № 2 від 27.12.2017, № 1 від 27.12.2017; № 4 від 27.12.2017, № 3 від 27.12.2017, № 1 від 09.01.2018, № 2 від 09.01.2018, № 3 від 18.01.2018, № 4 від 18.01.2018, № 6 від 22.01.2018, № 5 від 22.01.2018, № 7 від 30.01.2018, № 8 від 30.01.2018, № 9 від 06.02.2018, № 10 від 06.02.2018, № 11 від 16.02.2018, № 12 від 16.02.2018, № 13 від 20.02.2018, № 14 від 01.03.2018, № 15 від 01.03.2018, № 16 від 07.03.2018, № 17 від 07.03.2018.

Товарно-транспортними накладними: № 1 від 27.12.2017, № 2 від 27.12.2017, № 1 від 09.01.2018, № 2 від 18.01.2018, № 3 від 22.01.2018, № 4 від 30.01.2018, № 5 від 06.02.2018, № 6 від 16.02.2018, № 7 від 20.02.2018, № 8 від 01.03.2018, № 9 від 07.03.2018.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 11 740 378,14 грн, з яких 1 956 729,69 грн податок на додану вартість.

Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 11 740 378,14 грн.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується прибутковими ордерами: № 1135 від 29.12.2017, № 1 від 03.01.2018, № 6 від 03.01.2018, № 7 від 03.01.2018, № 47 від 10.01.2018, № 48 від 11.01.2018, № 75 від 22.01.2018, № 78 від 22.01.2018, № 92 від 22.01.2018, № 93 від 23.01.2018, № 109 від 01.02.2018, № 110 від 01.02.2018, № 141 від 08.02.2018, № 142 від 08.02.2018, № 165 від 19.02.2018, № 166 від 19.02.2018, № 171 від 22.02.2018, № 199 від 05.03.2018, № 200 від 05.03.2018, № 225 від 13.03.2018, № 226 від 13.03.2018.

Окрім того, факт поставки товару підтверджується позивачем відмітками в Журналі обліку в`їзду автотранспорту у робочий час, а також у Журналі обліку в`їзду, виїзду автотранспорту у неробочий час. Форма та порядок ведення Журналів передбачені Інструкцією про пропускний та внутріоб`єктовий режим в ПАТ НКМЗ, яку затверджено Наказом № 16 від 15.01.2014.

Крім того, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ (постачальник) укладено договір № 029/2407-17 від 05 вересня 2017 року з придбання феросплавної продукції.

На виконання цього договору сторонами укладено Специфікацією № 1; додаткових угод № 1 від 14.09.2017 (Специфікація № 2); № 2 від 27.09.2017 (Специфікація № 3); № З від 11.12.2017 (Специфікація № 4); № 4 від 15.12.2017 (Специфікація № 5); № 5 від 21.12.2017 (Специфікація № 6); № 6 від 24,01.2018 (внесено зміни до Специфікації № 6 та введено Специфікацією № 7), № 7 від 30.01.2018 (Специфікація № 8). Загальна вартість товару за цим договором складає 5 752 583,77 грн.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № РН-8 від 05.09.2017, № РН-16 від 29.09.2017, № РН-19 від 03.10.2017, № РН-24 від 09.10.2017, № РН-25 від 20.10.2017, № РН-26 від 02.11.2017, № РН-27 від 02.11.2017, № РН-38 від 11.12.2017, № РН-44 від 15.12.2017, № РН-45 від 22.12.2017, № РН-46 від 27.12.2017, № РН-47 від 28.12.2017, № РН-2 від 25.01.2018, № РН-1 від 25.01.2018, № РН-3 від 26.01.2018, № РН-5 від 31.01.2018, № РН-4 від 01.02.2018.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 5 752 583,77 грн, з яких 958 763,96 грн - податок на додану вартість.

Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 5 752 583,77 грн.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні, а саме № РН-8 від 05.09.2017, № РН-16 від 29.09.2017, № РН-19 від 03.10.2017, № РН-24 від 09.10.2017, № РН-25 від 20.10.2017, № РН-26 від 02.11.2017, № РН-27 від 02.11.2017, № РН-44 від 15.12.2017.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується прибутковими ордерами: № 269 від 07.09.2017, № 285 від 03.10.2017, № 290 від 09.10.2017, № 292 від 10.10.2017, № 311 від 24.10.2017, № 328 від 06.11.2017, № 396 від 12.12.2017, № 413 від 18.12.2017, № 420 від 26.12.2017, № 427 від 29.12.2017, № 2 від 03.01.2018, № 29 від 27.01.2018, № 30 від 27.01.2018, № 31 від 29.01.2018, № 131 від 02.02.2018, № 132 від 02.02.2018.

Крім того, до матеріалів справи позивачем в підтвердження факту поставки (перевезення товару) надано подорожні листи: № 0537946 від 11.12.2017, № 0538327 від 22.12.2017, № 0538410 від 27.12.2017, № 0538505 від 29.12.2017, № 0494168 від 25.01.2018; № 0494212 від 26.01.2018, № 0494432 від 01.02.2018.

Факт поставки товару на територію ПрАТ НКМЗ, окрім відповідних відміток представників ПрАТ НКМЗ на прибуткових ордерах, товарно-транспортних накладних підтверджується відмітками у Журналі обліку в`їзду автотранспорту у робочий час і Журналі обліку в`їзду, виїзду автотранспорту у неробочий час, вихідні і святкові дні.

Крім того, позивачем на підтвердження реальності здійснення господарської операції з придбання товарів за даним договором надано сертифікати від товариства з обмеженою відповідальністю ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ якості від 07.04.2014, 24.06.2014, 20.10.2017, 18.12.2017, 25.01.2018, 29.08.2017.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю МАРКЕТИНГ 77 (постачальник) укладено договір № 029/2170-17 від 10 серпня 2017 року з придбання феросплавної продукції.

На виконання цього договору та додаткової угоди № 1 від 27 вересня 2017 року сторонами укладено специфікацію № 2 на загальну суму 1 302 000 грн, з яких 217 000 грн - податок на додану вартість.

На виконання цього договору та додаткової угоди № 2 від 09 листопада 2017 року сторонами укладено специфікацію № 3 на загальну суму 592 800 грн, з яких 98 800 грн - податок на додану вартість.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № рн-0000017 від 31.08.2017, № рн-0000018 від 31.08.2017, № рн-0000023 від 10.10.2017, № рн-0000024 від 10.10.2017, № рн-0000025 від 18.10.2017, № рн-0000026 від 18.10.2017, № рн-0000027 від 19.10.2017, № рн-0000029 від 14.11.2017, № рн-0000030 від 17.11.2017, № рн-0000033 від 01.12.2017.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 2 385 723,00 грн, з яких 397 620,50 грн податок на додану вартість.

Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 2 385 723,00грн.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні, а саме № рн-0000017 від 31.08.2017, № рн-0000018 від 31.08.2017, № рн-0000023 від 10.10.2017, № рн-0000024 від 10.10.2017, № рн-0000025 від 18.10.2017, № рн-0000026 від 18.10.2017, № рн-0000027 від 19.10.2017, № рн-0000029 від 14.11.2017, № рн-0000030 від 17.11.2017, № рн-0000033 від 01.12.2017.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується прибутковими ордерами: № 843 від 06.09.2017, № 844 від 06.09.2017, № 295 від 12.10.2017, № 296 від 12.10.2017, № 301 від 19.10.2017, № 302 від 19.10.2017, № 304 від 20.10.2017, № 1017 від 21.11.2017, № 1020 від 22.11.2017, № 1061 від 04.12.2017.

Факт поставки товару на територію ПрАТ НКМЗ, крім відповідних відміток представників ПрАТ НКМЗ на прибуткових ордерах, товарно-транспортних накладних підтверджується відмітками у Журналі обліку в`їзду автотранспорту у робочий час і Журналі обліку в`їзду, виїзду автотранспорту у неробочий час, вихідні і святкові дні.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Регіон-Трейдинг 17 (постачальник) укладено договори з додатками та підписано відповідні специфікації: № 029/5610-16 від 31.11.2016 (специфікація № 1); додаткових угод № 1 від 06.12.2016 (Специфікація № 2), № 2 від 12.12.2016 (Специфікація № 3); № 3 від 21.12.2016 про внесення змін до договору; № 4 від 22.12.2016 (Специфікація № 4); № 6 від 30.12.2016 (Специфікація № 6); № 029/3150-17 від 24.11.2017 (Специфікації № 1, № 2); № 029/1897-17 від 12.07.2017 (Специфікація № 1), додаткові угоди № 1 від 19.07.2017 (Специфікація № 2); № 2 від 10.08.2017 (Специфікація № 3); З від 21.08.2017 (Специфікація № 4); № 4 від 27.09.2017 (Специфікація № 5); 5 від 26.10.2017 (Специфікація № 6); № 6 від 26.10.2017 (Специфікація № 7); № 7 від 02.11.2017 (Специфікація № 8); № 8 від 07.11.2017 (Специфікація № 9); № 9 від 09.11.2017 (Специфікація № 10); № 10 від 17.11.2017 (Специфікація № 11); № 11 від 01.12.2017 (Специфікація № 12); № 029/1667-17 від 15.06.2017 (Специфікація № 1), додаткові угоди № 1 від 26.06.2017 (Специфікація № 2); № 2 від 10.07.2017 (Специфікація № 3); № 029/1487-17 від 29.05.2017 (Специфікація № 1); № 029/1407-17 від 22.05.2017 (Специфікація № 1); № 029/1087-17 від 14.04.2017 (Специфікація № 1), додаткова угода № 1 від 20.04.2017 (Специфікація № 2); № 029/877-17 від 28.03.2017 (Специфікація № 1), додаткова угода № 1 від 05.04.2017 (Специфікація № 2) з придбання феросплавної продукції.

На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації та виписано видаткові накладні на загальну суму 29 833 852,2 грн, з яких 4 972 308,70 грн податок на додану вартість.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № РН-0000001 від 06.12.2016, № РН-0000002 від 06.12.2016, № РН-0000003 від 06.12.2016, № РН-0000005від 06.12.2016, № РН-0000008 від 07.12.2016, № РН-0000009 від 07.12.2016, № РН-0000010 від 07.12.2016, № РН-0000011 від 07.12.2016, № РН-0000012 від 07.12.2016, № РН-0000013 від 08.12.2016, № РН-0000014 від 08.12.2016, № РН-0000015 від 08.12.2016, № РН-0000016 від 08.12.2016, № РН-0000019 від 08.12.2016, № РН-0000021 від 09.12.2016, № РН-0000022 від 09.12.2016, № РН-0000023 від 09.12.2016, № РН-0000024 від 09.12.2016, № РН-0000025 від 09.12.2016,№ РН-0000026 від 09.12.2016,№ РН-0000027 від 16.12.2016 № РН-0000040 від 23.12.2016, № РН-0000041 від 23.12.2016, № РН-0000042 від 23.12.2016, № РН-0000042 від 23.12.2016, № РН-0000065 від 03.04.2017, № РН-0000066 від 03.04.2017, № РН-0000067 від 03.04.2017, № РН-0000068 від 03.04.2017, № РН-0000070 від 12.04.2017, № РН-0000074 від 21.04.2017, № РН-0000076 від 21.04.2017, № РН-0000077 від 21.04.2017, № РН-0000078 від 21.04.2017, № РН-0000083 від 28.04.2017, № РН-0000084 від 28.04.2017, № РН-0000085 від 28.04.2017, № РН-0000087 від 04.05.2017, № РН-0000088 від 04.05.2017, № РН-0000089 від 04.05.2017, № РН-0000090 від 04.05.2017, № РН-0000091 від 04.05.2017, № РН-0000097 від 17.05.2017, № РН-0000110 від 02.06.2017,№ РН-0000119 від 13.06.2017,№ РН-0000118 від 14.06.2017,№ РН-0000124 від 21.06.2017, № РН-0000125 від 21.06.2017, № РН-0000126 від 21.06.2017, № РН-0000127 від 21.06.2017, № РН-0000128 від 21.06.2017, № РН-0000129 від 22.06.2017, № РН-0000130 від 22.06.2017, № РН-0000133 від 26.06.2017, № РН-0000134 від 26.06.2017, № РН-0000135 від 26.06.2017, № РН-0000136 від 26.06.2017, № РН-0000137 від 26.06.2017, № РН-0000138 від 26.06.2017, № РН-0000153 від 24.07.2017, № РН-0000154 від 24.07.2017, № РН-0000155 від 24.07.2017, № РН-0000156 від 24.07.2017, № РН-0000159 від 03.08.2017, № РН-0000160 від 14.08.2017, № РН-0000161 від 14.08.2017, № РН-0000162 від 14.08.2017, № РН-0000163 від 14.08.2017, № РН-0000164 від 14.08.2017, № РН-0000165 від 17.08.2017, № РН-0000166 від 17.08.2017, № РН-0000167 від 21.08.2017, № РН-0000168 від 21.08.2017, № РН-0000169 від 22.08.2017, № РН-0000170 від 01.09.2017, № РН-0000173 від 20.09.2017, № РН-0000174 від 22.09.2017, № РН-0000176 від 02.10.2017, № РН-0000187 від 26.10.2017, № РН-0000188 від 26.10.2017, № РН-0000189 від 27.10.2017, № РН-0000192 від 01.11.2017, № РН-0000198 від 03.11.2017, № РН-0000199 від 07.11.2017, № РН-0000201 від 14.11.2017, № РН-0000202 від 14.11.2017, № РН-0000206 від 17.11.2017, № РН-0000207 від 17.11.2017, № РН-0000208 від 17.11.2017, № РН-0000210 від 17.11.2017,№ РН-0000211 від 21.11.2017, № РН-0000212 від 21.11.2017, № РН-0000215 від 21.11.2017, № РН-0000216 від 21.11.2017, № РН-0000217 від 01.12.2017, № РН-0000218 від 05.12.2017.

Податкові накладні виписано та зареєстровано на загальну суму 4 965 250,21 грн (податок на додану вартість за податковою накладною від 17 листопада 2017 року № 21 на суму податку на додану вартість 7058,49 грн не віднесено до складу податкового кредиту).

Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 29 833 852,20 грн.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано на суму 24 861 543,51 грн, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами за № 270, 271, 272, 273 від 07.12.2016, №№ 274-277 від 08.12.2016, № 279 від 09.12.2016, №№ 282-286,1179 від 12.12.2016, № 1190 від 14.12.2016, № 289 від 15.12.2016, № 293 від 20.12.2016, № 302 від 27.12.2016, № 11 від 01.01.2017, №№ 101-104 від 05.04.2017, № 109 від 14.04.2017, № 119 від 24.04.2017, №№ 120,121 від 25.04.2017, №№ 132,133,134 від 04.05.2017, №№ 140-144 від 06.05.2017, № 159 від 19.05.2017, № 184 від 07.06.2017, № 194 від 14.06.2017, № 196 від 15.06.2017, №№207-213 від 01.07.2017, № 200 від 22.06.2017, №№ 214, 215, №№ 661-663 від 03.07.2017, №№ 234,-237 від 25.07.2017, № 751 від 11.08.2017, № 248, 776 від 15.08.2017, № 251, 786 від 17.08.2017, № 252,253,790 від 18.08.2017, № 257 від 22.08.2017, № 800 від 23.08.2017, № 261 від 28.08.2017, № 264 від 04.09.2017, № 278 від 21.09.2017, № 282 від 25.09.2017, № 289 від 09.10.2017, № 319, 321 від 26.10.2017, № 320 від 27.10.2017, № 323 від 02.11.2017, № 327 від 06.11.2017, № 330 від 09.11.2017, № 337,338 від 16.11.2017, № 345 від 17.11.2017, № 346,347 від 20.11.2017, № 365 від 22.11.2017, № 369 від 23.11.2017, №379 від 27.11.2017, № 380 від 28.11.2017, № 388 від 06.12.2017, № 399 від 08.12.2017.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортні накладні, а саме: № РН-0000001, № РН-0000002, № РН-0000003 від 06.12.2016, № РН-0000005 від 06.12.2016, № РН-0000008, № РН-0000009, № РН-0000010, № РН-0000011, № РН-0000012 від 07.12.2016, № РН-0000013, № РН-0000014, № РН-0000015, № РН-0000016, № РН-0000019 від 08.12.2016, № РН-0000021, № РН-0000022, № РН-0000023, № РН-0000024, № РН-0000025, № РН-0000026 від 09.12.2016, № РН-0000027 від 16.12.2016, № РН-0000040, № РН-0000041, № РН-0000042, № РН-0000043 від 23.12.2016, № РН-0000065, № РН-0000066, № РН-0000067, № РН-0000068 від 03.04.2017, № РН-0000070 від 12.04.2017, № РН-0000074, № РН-0000076, № РН-0000077, № РН-0000078 від 21.04.2017, № РН-0000083, № РН-0000084, № РН-0000085 від 28.04.2017, № РН-0000087 від 04.05.2017, № РН-0000097 від 17.05.2017, № РН-0000110 від 02.06.2017, № РН-0000118 від 13.06.2017, № РН-0000124, № РН-0000127 від 21.06.2017, № РН-0000133 від 26.06.2017, № РН-0000153 від 24.07.2017, № РН-0000159 від 03.08.2017, № РН-0000160 від 14.08.2017, № РН-0000162 від 16.08.2017, № РН-0000165 від 17.08.2017, № РН-0000167 від 21.08.2017, № РН-0000169 від 22.08.2017, № РН-0000170 від 01.09.2017, № РН-0000173 від 20.09.2017, № РН-0000174 від 22.09.2017, № РН-0000176 від 02.10.2017, № РН-0000187 від 26.10.2017, № РН-0000189 від 27.10.2017, № РН-0000192 від 01.11.2017, № РН-0000198 від 03.11.2017, № РН-0000199 від 07.11.2017, № РН-0000201 від 14.11.2017, № РН-0000206 від 17.11.2017, № РН-0000211 від 21.11.2017, № РН-0000215 від 24.11.2017, № РН-0000218 від 05.12.2017.

Факт транспортування продукції від контрагента ТОВ Регіон-Трейдинг 17 підтверджується також подорожнім листом № 0537673 від 30.11.2017.

В`їзд автомобіля на територію ПрАТ НКМЗ відображено у відомості у відповідному Журналі обліку в`їзду автотранспорту у робочий час і Журналі обліку в`їзду, виїзду автотранспорту у неробочий час, вихідні і святкові дні.

Крім того, позивачем також на підтвердження реальності здійснення господарської операції з придбання товарів за даним договором надано сертифікати якості № 28-11.2015, виданий ТОВ НПП АЛКАР, № 051 від 31.05.2017, № 095 від 28.09.2017, № 0112 від 31.10.2017, № 016 від 21.02.2017, № 041 від 03.05.2017, № 0111 від 30.10.2017, № 096 від 28.09.2017, видані ТОВ КЗМО, № 5, виданий ТОВ Регіон-Трейдинг 17, від 05.01.2011, та від 27.10.2017, виданий ПрАТ Свинець.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Лубріком (постачальник) укладено договір № 028/161018 від 16 жовтня 2018 року з придбання товару.

На виконання укладеного договору сторонами підписано специфікацію № 1 на загальну суму 1 260 000,000 грн, з яких 210 000,00 грн - податок на додану вартість.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 1 260 000,00 грн, з яких 210 000,00 грн податок на додану вартість.

Платіжними дорученнями підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 1 260 000,000 грн.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № 4 від 28.01.2019.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну № Р4 від 28.01.2019.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами за № 157 від 30.01.2019.

Крім того, факт ввезення продукції на територію заводу 30.01.2019 підтверджений відміткою у Журналі обліку в`їзду автотранспорту у робочий час.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю АВ Трейд Групп (постачальник) укладено договори № 029/451-17 від 14 лютого 2017 року, № 029/111-8 від 19 січня 2018 року, № 029/803-19 від 20 квітня 2019 року з придбання коксу.

За видатковими накладними товар поставлено на суму 3 867 633,66 грн, де 187 077,11 грн податок на додану вартість. Податкові накладні, які включені до податкового кредиту, за листопад, грудень 2016 року виписано на суму 83 353 грн.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 3 336 419,08 грн (без врахування 204 179,07 грн дебіторської заборгованості.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № РН-0000001 від 29.09.2016, № РН-0000001 від 10.10.2016, № РН-0000001 від 03.11.2016, № РН-0000001, № РН-0000002, № РН-0000005 від 14.02.2017, № 031110 від 03.11.2017, № 071110 від 07.11.2017, № 081110, № 081111, № 081112 від 08.11.2017, № 281110 від 28.11.2017, № 301110 від 30.11.2017, № 230109 від 23.01.2018, № 260110 від 26.01.2018, № 270109, № 270110 від 27.01.2018, № 140210 від 14.02.2018, № 240405 від 24.04.2019, № 130511 від 13.05.2019, № 220511 від 22.05.2019, № 280511 від 28.05.2019.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну № 29/09/4-1 від 29.09.2016, № 10/10/2-2, № 10/10/4-1 від 10.10.2016, № 03/11/8-1 від 03.11.2016, № 10/11/4-1 від 10.11.2016, № 14/02/3-1, № 14/02/5-1 від 14.02.2017, б/н від 03.11.2017, б/н від 03.11.2017, № 081110, № 081111, № 081112 від 08.11.2017, № 281110 від 28.11.2017, № 301110 від 30.11.2017, № 230109 від 23.01.2018, № 260119 від 26.01.2018, № 270109,270110 від 27.01.2018, № 140210 від 14.02.2018, № 240405 від 24.04.2019, № 130511 від 13.05.2019, № 220511 від 22.05.2019, № 280511 від 28.05.2019.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами: №№ 71, 72 від 07.10.2016, №№ 73, 74 від 18.10.2016, № 76 від 07.11.2016, № 81 від 16.11.2016, № 16 від 20.02.2017, № 17 від 21.02.2017, № 289 від 08.11.2017, №№ 295, 296, 304 від 14.11.2017, № 305 від 07.11.2017, № 340 від 07.12.2017, № 347 від 08.12.2017, № 28 від 29.01.2018, №№ 32, 40, 41 від 02.02.2018, № 57 від 23.02.2018, № 129 від 25.04.2019, № 157 від 20.05.2019, № 161 від 28.05.2019, № 168 від 05.06.2019.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Еккон-стіл (постачальник) укладено договір № 029/271-17 від 31 січня 2017 року та специфікації № 1 до нього з придбанням товару.

За видатковою та податковою накладною товар поставлено на суму 30 156,00 грн, де 5 026,00 грн податку на додану вартість.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 30 156,00 грн.

Факт виконання договору підтверджується видатковою накладною № 7 від 31.01.2017.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаро-транспортну накладну № 7 від 31.01.2017.

В акті перевірки зазначено, що товаротранспортна накладна не містить адресу пункту навантаження, що спростовує фактичне навантаження товару.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами за № 11 від 02.02.2017.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ТД Завод спеціальних сплавів (постачальник)укладено договори № 029/5671-16 від 14 грудня 2016 року та № 029/1692-18 від 07 серпня 2018 року з придбання феросплавної продукції. До договорів сторонами підписано Специфікація № 1, додаткових угод № 1 від 17.01.17. (Специфікація № 2); № 2 від 19.04.2017 (Специфікація № 3); № 3 від 12.06.2017 (Специфікація № 4); № 4 від 17.08.2017 (Специфікація № 5); № 029М692-18 від 07.08.2018 (Специфікація № 1), додаткових угод № 1 від 30.01.2019 (Специфікація № 2); № 2 від 05.07.2019 (Специфікація № 3).

На виконання цих договорів специфікації укладено на суми 720 000,00 грн, 366 000,00 грн, 626 400,00 грн, 469 800,00 грн, 815 200,00 грн. (до договору 2016 року та додаткових угод до нього); 66 950,00 грн, 657 600,00 грн, 785 000,00 (до договору 2018 року та додаткових угод до нього).

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № РН-0000052 від 14.12.2016, № РН-0000001 від 03.01.2017, № РН-0000006 від 19.01.2017, № РН-0000031 від 21.04.2017, № РН-0000034 від 27.04.2017, № РН-0000039 від 16.05.2017, № РН-0000044 від 22.06.2017, № РН-0000045 від 26.06.2017, № РН-0000060 від 23.08.2017, № РН-0000062 від 01.09.2017, № РН-0000067 від 26.09.2017, № РН-0000001 від 07.02.2019, № РН-0000003 від 21.02.2019, № РН-0000006 від 01.04.2019.

За видатковими накладними товар поставлено на 3 135 161,60 грн, у тому числі 85 589, 20 грн податок на додану вартість.

Податкові накладні, включені до вкладу податкового кредиту, виписано на суму 1 771 252грн, з яких 85 589,20 грн. - податок на додану вартість.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 3 135 161,60 грн.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаро - транспортні накладні № 000001 від 14.12.2016, № 000001 від 03.01.2017, № 000001 від 19.01.2017, № 000001 від 21.04.2017, № 000001 від 27.04.2017, № 000001 від 16.05.2017, № 000001 від 22.06.2017, № 000001 від 26.06.2017, № 000001 від 23.08.2017, № 000001 від 01.09.2017, № 000001 від 26.09.2017, № 1 від 07.02.2019, № 1 від 21.02.2019, № 1 від 01.04.2019.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами: № 88 від 21.12.2016, № 3 від 12.01.2017, № 4 від 24.01.2017, № 28 від 26.04.2017, № 60 від 05.05.2017, № 73 від 19.05.2017, № 120 від 01.07.2017, № 121 від 04.07.2017, № 188 від 29.08.2017, № 202 від 08.09.2017, № 248 від 02.10.2017, № 52 від 14.02.2019, № 57 від 26.02.2019, № 106 від 09.04.2019.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Євразія-Н (постачальник) укладено договір № 029/118-17 від 18 січня 2017 року з придбання коксу. На виконання договору сторонами укладено специфікацію на суму 512 400,00 грн з урахуванням податку на додану вартість.

За видатковою та податковими накладними товар поставлено на суму 224 431,20 грн, де 37 405,20 грн податку на додану вартість.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 224 431,20 грн.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № ЄВ-0000001 від 19.01.2017.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну № ЄВ-0001 від 19.01.2017.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами № 10 від 24.01.2017.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю РСП Дніпро (виконавець) укладено договір підряду № 53/18-1 від 20 липня 2018 року та додаткової угоди №1 від 02.11.18р. на виконання робіт з ремонту барабанів моталок стана 1400 холодної прокатки на загальну суму 1 198 980,00 грн з урахуванням податку на додану вартість.

Факт виконання робіт з наведеним договором підтверджується відповідними актами виконаних робіт та вводу в експлуатацію: № 1 від 30.10.2018 на суму 400 000,00 грн, № 2 від 21.12.2018 на суму 678 980,00 грн, № 3 від 24.04.2019 на суму 120 000,00 грн.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманих послуг на суму 1 198 980,00 грн.

Між позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю Омега трейдінг (постачальник) укладено договір № 029/145-18 від 24 січня 2018 року з придбання феросплавної продукції. На виконання договору сторонами укладено специфікацію на суму 942 750,40 грн, з яких 157 125,07 грн - податок на додану вартість.

За видатковою та податковою накладними, рахунком-фактурою товар поставлено на суму 871 101,36 грн, де 145 183,56 грн - податок на додану вартість.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № 2 від 05.02.2018.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 868 867,81 грн, де 144 811,30 грн податок на додану вартість.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаротранспортну накладну № 01/02 від 05.02.2018.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами № 137 від 07.02.2018.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Хімтрейд плюс (постачальник) укладено договори № 029/1106-18 від 11 червня 2018 року, № 029/1745 від 01 червня 2017 року та додатковими угодами та специфікаціями до них, а також за договірними листами № 029/700 від 27 березня 2018 року, № 029/943 від 28 квітня 2018 року, № 029/415 від 22 лютого 2018 року з придбання продукції.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 361 644,00 грн, з яких 60 274,00 грн податок на додану вартість, платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними № 227 від 13.06.2017, № 238 від 14.06.2017, № 405 від 20.07.2017, № 444 від 27.07.2017, № 828 від 12.10.2017, № 1032 від 16.11.2017, № 1219 від 18.12.2017, № 73, 74 від 18.01.2018, № 232 від 15.02.2018, № 419 від 22.03.2018, № 581 від 24.04.2018, № 599 від 27.04.2018, № 703 від 21.05.2018, № 857 від 20.06.2018, № 884 від 25.06.2018, № 1102 від 06.08.2018, № 1114 від 08.08.2018, № 1169, 1170 від 16.08.2018, № 1181, 1182 від 17.08.2018, № 1231 від 29.08.2018, № 1350 від 25.09.2018, № 1362, 1363 від 27.09.2018, № 1370 від 28.09.2018, № 1405 від 05.10.2018, № 1517 від 29.10.2018, № 1621, 1622 від 19.11.2018, № 1671 від 26.11.2018, № 1665 від 27.11.2018.

На підтвердження факту поставки позивачем надано експрес-накладні товариства з обмеженою відповідальністю Нова Пошта № 9025 від 13.06.2017, № 3381 від 14.06.2017, № 4749 від 20.07.2017; № 8047 від 27.07.2017, № 0317 від 12.10.2017, № 7922 від 16.11.2017, № 2187 від 19.12.2017, № 6915 від 18.01.2018, № 8058 від 15.02.2018, № 2158 від 22.03.2018, №8625 від 24.04.2018, №3114 від 27.04.2018, № 0324 від 21.05.2018, № 5547 від 20.06.2018, №9110 від 25.06.2018, № 9854 від 06.08.2018, № 1424 від 08.08.2018, № 8441 від 16.08.2018, № 3375, від 17.08.2018, № 1707 від 29.08.2018, №8871 від 25.09.2018, № 6201 від 27.09.2018, №3176 від 28.09.2018, №7185 від 05.10.2018, № 2638 від 29.10.2018, № 836від 19.11.2018, № 6018 від 27.11.2018.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами № 415 від 20.06.2017, № 420 від 22.06.2017, № 477 від 31.07.2017, № 548 від 08.08.2017, № 741 від 19.10.2017, № 877 від 22.22.2017, № 973 від 27.12.2017, № 66, 67 від 27.01.2018, № 120 від 20.02.2018, № 202 від 26.03.2018, № 308 від 26.04.2018, № 334 від 03.05.2018, № 364 від 23.05.2018, № 435 від 25.06.2018, № 446 від 27.06.2018, № 542 від 09.08.2018, № 544 від 10.08.2018, № 581, 582 від 21.08.2018, № 588, 589 від 22.08.2018, № 617 від 03.09.2018, № 679 від 27.09.2018, № 681, 682 від 01.10.2018, № 698 від 03.10.2018, № 711 від 09.10.2018, № 760 від 31.10.2018, № 807 від 22.11.2018, № 808 від 23.11.2018, № 830, 831 від 28.11.2018.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрславресурс (постачальник) укладено договори, додаткові угоди та специфікації № 029/5862-16 від 26 грудня 2016 року, № 029/5867-16 від 01 листопада 2016 року, № 029/1004-17 від 01 квітня 2017 року, № 029/1782-17 від 03 липня 2017 року, № 029/2951-17 від 03 листопада 2017 року, № 029/51-18 від 11 січня 2018 року з придбання чорних вторинних металів.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано на суму 238 221 625, 00 грн, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.

Факт виконання наведених договорів підтверджується наданими позивачем відповідними видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями та іншими платіжними документами, товаротранспортними накладними, які були досліджені відповідачем під час проведення перевірки.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами.

Факти навантаження, транспортування, отримання товару саме від цього постачальника до ПрАТ НКМЗ контролюючим органом не заперечувався. Реальність господарських угод заперечувалася відповідачем з підстав відкриття кримінальних проваджень відносно постачальника.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ Альянс сучасних технологій (постачальник) укладено договір поставки № 029/6087-15 від 29.12.2015, Специфікацію № 1 та додаткові угоди №№ 1-14. Факт виконання договору підтверджується видатковою накладною № 27 від 06.11.2017.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується прибутковим ордером № 280 від 07.11.2017

Факт навантаження, транспортування , отримання товарів від цього постачальника і в цілому реальність господарської операції з цим контрагентом контролюючим органом не заперечувалися. Відповідач заперечував право на формування податкового кредиту з ПДВ з огляду на включення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ Альянс сучасних технологій. Відповідач вважає, що контрагент у спірному періоді не подав до контролюючого органу заяву про відмову/зупинення використання пільги, передбаченої пунктом 45 підрозділу2 розділу XX ПК України. При вирішенні даної справи судами першої і апеляційної інстанцій доводи відповідача мотивовано і обґрунтовано було відхилено.

В матеріалах справи наявні копії сертифікатів якості на отриману продукцію за договорами поставки з ТОВ Буд-Побут Сервіс, ТОВ Феротрейд-Компані, ТОВ Маркетінг 77, ТОВ Регіон-Трейдинг 17, ТОВ Лубріком, ТОВ АВ ТрейдГрупп, ТОВ ТД Завод спеціальних сплавів, ТОВ Омега Трейдінг, ТОВ Хімтрейд плюс.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив того, що реальність господарських відносин між позивачем та контрагентами повною мірою підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а порушення податкового законодавства, про які йдеться в акті перевірки, - спростовані позивачем.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України під податковим кредитом розуміється сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі, зокрема, здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг (пункт «а»).

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За правилами пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Абзацом першим пункту 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до положень абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для витрат, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Як свідчать матеріали справи, податковою перевіркою ПрАТ «НОВОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» встановлено безпідставне формування даних податкового бухгалтерського обліку за господарськими операціями з ТОВ «БУД-ПОБУТ-СЕРВІС», ТОВ «ФЕРОТРЕЙД КОМПАНІ», ТОВ «МАРКЕТИНГ 77», ТОВ «РЕГІОН ТРЕЙДІНГ 17», ТОВ «ЛУБРІКОМ», ТОВ «УГЛЕСПРОМ», ТОВ «АВ ТРЕЙД ГРУП», ТОВ САЛФЕР» , ТОВ «ЕККОН-СТІЛЛ», ТОВ «ТД «ЗАВОД СПЕЦІАЛЬНИХ СПЛАВІВ», ТОВ «Євразія-Н», ТОВ «РСП ДНІПРО» , ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ХІМТРЕЙД ПЛЮС», ТОВ «УКРСЛАВРЕСУРС», ТОВ «АЛЬЯНС СУЧАСНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (операції з поставки металобрухту, чорних вторинних металів, навуглеражувача, коксу, вугільної, феросплавної та іншої продукції, механічного та електричного обладнання, виконання робіт з ремонту тощо).

Між тим, надані позивачем первинні та інші документи, складені за результатами операцій з контрагентами, відповідають вимогам чинного законодавства та містять усі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, а доводи, якими відповідач обґрунтовує нереальність господарських відносин позивача з контрагентами-постачальниками є безпідставними.

Посилання відповідача на наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента по ланцюгу постачання, а також на податкову інформацію, отриману з інформаційних баз даних АІС «Податковий блок», відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки, під час складання акту про неможливість проведення звірки будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаного акту з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідають критерію значимості, як не відповідає такому критерію і інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така також ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів.

При цьому дії податкового органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників цього органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку.

Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується лише для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу.

Це стосується також і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем. Відтак, будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуальних норм, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можна вважати належними.

Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів суд не приймає до уваги, оскільки вказане не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про фактичне одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 02.06.2023 у справі № 820/924/17, від 15.03.2023 у справі № 640/7791/19, від 10.11.2022 у справі № 640/11120/21 та інших.

Крім того, суд зазначає, що відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, платник податків не повинен перевіряти кількість працюючих осіб у свого контрагента або по ланцюгу (у третіх осіб), під час поставки товару/надання послуг. Контрагент самостійно обирає модель ведення підприємницької діяльності та самостійно буде вирішувати, чи достатньо працюючих осіб для поставлення товару/надання відповідних послуг покупцю/замовнику, чи потрібно залучати інших осіб, які також можуть працювати за цивільно-правовими договорами, або іншими видами договорів, які не заборонені чинним законодавством.

Отже, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента - платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод.

Щодо встановленої під час проведення перевірки відсутності або неналежне оформлення сертифікатів якості продукції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сертифікати якості не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відсутність таких документів не позбавляє позивача права на формування витрат та податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому податковим законодавством порядку».

Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12.02.2021 у справі № 804/2317/18.

Є неприйнятними доводи відповідача щодо мови викладення документів, оскільки законодавство на час виникнення спірних правовідносин не визначало обов`язок суб`єктам господарювання вести документацію своєї господарської діяльності виключно на державній мові.

Суд не приймає доводи податкового органу про відсутність можливості підтвердити ланцюг постачання продукції та встановити фактичного виробника в зв`язку з відсутністю сертифікатів якості придбаної продукції, оскільки відсутність або наявність сертифікатів не можуть впливати на визначення ланцюгу та встановлення виробника.

Податковий орган має широкі можливості для визначення (встановлення) виробника отриманої продукції, саме з первинних документів, досліджених при проведенні перевірки та можливістю проведення зустрічних перевірок.

Крім того, надані позивачем сертифікати якості в сукупності і в додаток з первинними документам, наявними в матеріалах справи, підтверджують факт реальної поставки продукції від контрагентів і отримання її ПрАТ НКМЗ.

Щодо доводів апелянта про не підтвердження транспортування продукції від постачальників та пункту навантаження, суд зазначає наступне.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1998 № 363, передбачають, що товарно - транспортна накладна, подорожній лист призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом між учасниками транспортного процесу, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду товарно-транспортна накладна не є первинним документом, який фактично підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку

Отже, відсутність або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Як зазначено в цій же постанові чинним законодавством України не встановлено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладанні договорів. Відсутність в товарно - транспортних накладних конкретної адреси пункту навантаження, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язання платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (постанова ВС від 04.06.2020 справа № 340/422/19).

Дефектність ТТН може свідчити лише про факт порушення правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов`язане з дотриманням вимог податкового законодавства, а отже посилання відповідача на відсутність у ТТН інформації щодо вантажно-розвантажувальних операцій, не є підставою для обмеження позивача, як покупця, у праві формувати витрати за умови реальності господарських операцій. Крім того, навіть наявність помилок при складанні таких документів, певні недоліки в них самі по собі не свідчать про відсутність реальності у здійснені господарських операцій, за умови, що з сукупності інших документів та обставин справи така реальність очевидна.

При дослідженні факту здійснення господарської операції мають оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Порушення певними постачальниками товарів (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, об`єкту оподаткування з податку на прибуток, тому позивач як покупець товарів (робіт) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, включення сум до валових витрат, тощо за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Як виснувала Велика Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості.

Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла.

Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце.

При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 520/18518/21.

Щодо інформації про результати кримінального провадження № 0000062 від 28.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (кримінальне провадження № 01164 від 20.08.2019 приєднано до кримінального провадження № 0000062 від 28.12.2018) відносно посадових осіб ПрАТ НКМЗ, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний лист Територіального управління Державного бюро розслідувань від 16.04.2020 № 13-01-02/13-07 про закриття кримінального провадження № 0000062. Кримінальне провадження закрито 28.12.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях посадових осіб складу кримінального правопорушення.

Враховуючи, що кримінальне провадження було закрито ще 28.12.2019 контролюючий орган повинен був бути обізнаний щодо проведення, тривалості та вирішення по суті вказаного кримінального провадження. Доказів звернення до органів слідства за вказаною інформацією під час проведення перевірки податковим органом не надано.

Суд не приймає посилання відповідача на інші відкриті кримінальні провадження відносно контрагентів (в ланцюгу постачання) позивача, оскільки податковим органом в якості підтвердження до матеріалів справи не надано жодного вироку по вказаним кримінальним провадженням.

Сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання відповідача на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Такий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 19.04.2023 у справі № 420/20757/21.

Щодо господарських операцій позивача по придбанню вугілля суд зазначає наступне.

Повертаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суди не надали оцінки тому, що контролюючим органом за даними ЄРПН встановлено рух вугілля до ТОВ УГЛЕСПРОМ від ТОВ ТПК Укрантрацит.

При цьому ТОВ УГЛЕСПРОМ відсутнє серед вантажоодержувачів, а посилання судів на адресу місця постачання продукції згідно із умовами договору між позивачем та ТОВ УГЛЕСПРОМ, не відповідають обставинам, встановленим у ході податкової перевірки.

В зв`язку з цим вказано на необхідність дослідити належними чином обставини щодо переміщення вугілля марки АС 6-13 з непідконтрольної території України до позивача (ТОВ ТПК Укрантрацит - ТОВ УГЛЕСПРОМ - ПрАТ НКМЗ).

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю УГЛЕСПРОМ (постачальник) укладено договори з придбання вугілля № 029/5417-16/091116-02 від 09 листопада 2016 року, № 029/181-17/24017-06 від 24 січня 2017 року.

На виконання договорів сторонами укладено специфікації на суми 524 999,16 грн та 727 999,40 грн.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 727 596,23 грн, з яких 121 266,03 грн податку на додану вартість.

Факт виконання договорів підтверджується видатковими накладними: № УГ0000009 від 12.12.2016, № УГ0000011 від 20.12.2016, № 4 від 28.01.2017, № 6 від 02.02.2017.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 727 596,55грн.

На підтвердження факту поставки позивачем надано залізничні накладні: № 52964897 від 07.12.2016, № 53225918 від 19.12.2016, № 48100572 від 28.01.2017, № 48208011 від 02.02.2017.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами: № 87 від 14.12.2016, № 1 від 02.01.2017, № 18 від 06.02.2017, № 12 від 07.02.2017.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю САЛФЕР (постачальник) укладено договір № 029/3938-16 від 11 серпня 2016 року з придбання вугілля. На виконання цих договорів сторонами укладено специфікації на суми 161 000,00 грн.

За видатковими та податковими накладними товар поставлено на суму 167 992,29 грн, де 27 998,71 грн податку на додану вартість.

Платіжними дорученнями та іншими платіжними документами підтверджується оплата позивачем отриманої продукції на суму 167 992,29 грн.

Факт виконання договору підтверджується видатковими накладними: № 2 від 29.08.2016, № 47 від 01.09.2016, № 4 від 07.09.2016.

На підтвердження факту поставки позивачем надано товаро-транспортні накладні № 45 від 29.08.2016, № Р4 від 07.09.2016.

Придбану продукцію позивачем оприбутковано, що підтверджується довіреностями та прибутковими ордерами: № 64 від 01.09.2016, № 65 від 02.09.2016, № 67 від 09.09.2016.

В Журналі обліку в`їзду автотранспорту в робочий час містяться відмітки про в`їзд на територію позивача автотранспорту, зазначеного в товарно-транспортних накладних.

До матеріалів справи позивачем також надано договір поставки № 11-2/08/16 від 11 серпня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ УКРАНТРАЦИТ (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю УГЛЕСПРОМ (покупець) з придбання вугілля та договір поставки № 1210-2016 від 12 жовтня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю ЕКОБУДПОСТАЧ (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю УГЛЕСПРОМ (покупець) з придбання кам`яного вугілля.

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12.06.2015 № 415ог затверджено Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Вказаним Наказом врегульований порядок перетину транспортними засобами і вантажами лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Так, для отримання дозволу на перетин лінії зіткнення власник, який має намір вивезти вантаж, повинен звернутися з відповідною заявою у порядку п. 8.1. Наказу до Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення антитерористичної операції ДФСУ (ГМУОЗ АТО ДФС). Органи ДФС у термін не більше 5 (п`яти) робочих днів з моменту реєстрації, здійснюють перевірку та ГМУОЗ АТО ДФС надсилають подання до Координаційного Центру щодо включення до відповідних переліків (додатки 4, 5). Особи для отримання на КПВВ права на переміщення вантажів (товарів) мають бути забезпечені відповідними дозволами, а транспортні засоби перепустками. Переміщення вугільної продукції через лінію зіткнення здійснюється виключно залізничним транспортом через визначені КПВВ на залізниці (п. 8.3 Наказу).

Відповідно до додатку 5 Наказу Антитерористичного центру при Служби безпеки України від 12.06.2015 № 415ог, ТОВ Торгово-промислова компанія Укрантрацит внесено як вантажовідправник до переліку осіб яким надано право перевозити визначені товари з неконтрольованої території.

Отже, відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12.06.2015 № 415ог Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей під час перетину транспортним засобом з вантажем лінії зіткнення співробітники ДФС, СБУ, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України перевіряли наявність дозволів на перевезення вантажу, відповідність вантажовідправників, вантажоодержувачів, вантажу, що перевозився з неконтрольованої території, заявленим у дозволі. За такої процедури надання дозволу та здійснення контролю за перевезенням вантажу, поставити вугілля з неконтрольованої території вантажотримувачу, не зазначеному у Додатку № 5, не можливо.

Отже, ТОВ ТПК Укрантрацит в разі вивозу вугілля марки АС-13 з непідконтрольної території, могло поставити його виключно підприємствам, зазначеним у переліку (додаток № 5 Наказу).

Твердження контролюючого органу, що ТОВ ТПК Укрантрацит вивозило вугілля з неконтрольованої території в адресу ТОВ Углеспром без дозволу, наданого контролюючим органом, спростовується фактичними обставинами, а також відсутністю реальної можливості такого переміщення вантажу.

В той же час, вказаний висновок зроблений контролюючим органом без належного аналізу усіх необхідних документів.

Доказів проведення зустрічних перевірок вказаних суб`єктів господарювання, звернення до податкових органів щодо проведення перевірок у зв`язку зі встановленими фактами суду не надано.

Крім того, контролюючий орган зобов`язаний у разі встановлення факту порушення вантажовідправником затвердженого Порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, звернутися чи повідомити відповідні органи для прийняття заходів в межах діючого законодавства України.

Щодо договору поставки вугілля № 11-2/08/16 від 11 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ ТОРГОВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ УКРАНТРАЦИТ (постачальник) та ТОВ УГЛЕСПРОМ (покупець), відповідачем не надано належних доказів здійснення контролюючим органом перевірки дотримання податкового та бухгалтерського законодавства цими суб`єктами господарювання.

У відповідності до пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Отже, з накладної неможливо зробити висновок про весь ланцюг постачальників продукції.

Щодо наданої до матеріалів справи товаро-транспортної накладною від 07.12.2016, яка підтверджує факт поставки від ТОВ Углеспром до ПрАТ НКМЗ, а саме підтверджує факт перевезення товару зі станції Красний Лиман на станцію Шпічкіне (Шпичкине - проміжна залізнична станція Лиманської дирекції Донецької залізниці на лінії Слов`янськ - Горлівка між станціями Краматорськ (3 км) та Слов`янськ (10 км). Розташована в смт Ясногірка Краматорського району Донецької області). Отже, вказані залізничні станції знаходяться на території, підконтрольній українській владі.

Щодо постачальника ТОВ ЕКОБУДПОСТАЧ (друга ланка в ланцюзі постачання через ТОВ Углеспром), відповідачем не ставилась під сумнів господарська операція за цим договором.

В акті перевірки така підстава для визнання операції поставки вугілля нереальною за договором між ПрАТ НКМЗ і ТОВ Углеспром не була зазначена.

Крім того, за умовами договору поставки опосередковано між ТОВ Углеспром і ПрАТ НКМЗ, поставка відбувалася на умовах РСА Красний Лиман згідно Інкотермс 2010, відповідно ні позивачу, ні його контрагенту для отримання товару не потрібно було перетинати лінію зіткнення. Так само і контрагент позивача не зобов`язаний був перетинати лінію зіткнення.

Щодо постачання вугілля марки АС 6-13 ТОВ САЛФЕР, яке відбувалось на адресу позивача по території України - з міста Слов`янська до міста Краматорська. Отже поставка від ТОВ Салфер на ПрАТ НКМЗ відбувалася в межах території, що контролюється державою Україною, і перетинання в даному випадку лінії розмежування не відбувалося. Цей факт підтверджений в тому числі і товаро-транспортними накладними.

Встановлених доказів порушення вимог Наказу № 415ог ТОВ САЛФЕР податковим органом не надано.

З аналізу положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1998 № 363, вбачається, що товарно-транспортна накладна, подорожній лист призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом між учасниками транспортного процесу, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Стосовно аналізу товарно-транспортних накладних існує судова практика Верховного Суду - постанова від 11 вересня 2018 року у справі № 821/995/17, відповідно до якої товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Крім того, до матеріалів справи не надано заключення (висновку) Держгеонадра про видобування вугілля марки АС 6-13 на території України, виключно в частині Донецького вугільного басейну, який перебуває на непідконтрольній території Донецької і Луганської областей. Окрім того, не можна і заявляти, що зазначена марка вугілля може поставлятись на територію України виключно з непідконтрольній території Донецької і Луганської областей.

Разом з тим, оцінка поведінки учасників податкових правовідносин здійснюється насамперед із застосуванням норм податкового, а не інших галузей законодавства. Для з`ясування змісту господарської операції необхідно брати до уваги термінологію та вимоги податкового законодавства, а обґрунтування податкових правопорушень не може здійснюватися з посиланням на недотримання норм інших галузей законодавства.

Що стосується посилань відповідача на приписи Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою КМУ від 01.03.2017 № 99, який визначає правовий режим переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції (через лінію зіткнення та /або в ії межах) та Указ Президента України від 15.03.2017 № 62/2017, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України та припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей, суд зазначає, що вказаний Порядок та Указ Президента не діяли у період проведення спірних операцій з поставки вугілля, а саме у період грудень 2016 - лютий 2017.

Тому вимоги даних нормативних актів не поширювалися на господарські відносини між позивачем та ТОВ Углеспром.

Факт отримання товару від ТОВ Салфер, окрім наданих позивачем первинних документів, на яких містяться відмітки представників позивача про отримання товару, підтверджується витягами з Журналу обліку в`їзду автотранспорту в робочий час. Крім дати і часу в`їзду автотранспорту, у останній графі журналу зазначена ввезена продукція - вугілля.

Отже є безпідставними доводи податкового органу про порушення позивачем порядку перевезення вугілля з неконтрольованої території.

Поставка вугілля за договорами № 029/5417-16/091116-02 від 09.11.16 та № 029/181-17/24017-06 від 24.01.17 здійснювалась на умовах РСА Красний Лиман Інкотермс 2010 в період часу грудень 2016 року - лютий 2017 року.

Відтак, враховуючи умови поставки, передбачені договорами № 16/091116-02 від 09.11.16 та № 029/181-17/24017-06 від 24.01.17, а саме, РСА Красний Лиман Інкотермс 2010, беручи до уваги, що місто Красний Лиман (наразі - Лиман) знаходиться на території, підконтрольній Україні, і не було включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, необхідності в перетині лінії зіткнення ані позивачем, ані його контрагентом при здійсненні поставки вугілля взагалі не було.

Оскільки , ТОВ Углеспром не внесене до Додатку № 5 до Наказу № 415 в якості вантажоотримувача вугілля від ТОВ ТПК Укрантрацит і від ТОВ Екрбудпостач, то отримати вугілля з неконтрольованої території воно не могло.

Отже вугілля від ТОВ ТПК Укрантрацит і від ТОВ Екобудпостач через ТОВ Углеспром на ПрАТ НКМЗ поставлялося по території України.

При цьому, позивач не наділений повноваженнями і правом збирати докази, витребовувати документи у своїх контрагентів і їх контрагентів, встановлювати ланцюг постачання.

Разом з тим, контролюючий орган, в разі виявлення (на його думку) ознак порушення будь-якою особою чинного законодавства (в даному випадку - Наказу від 12.06.2015 № 415ог Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей) мав право звернутися до Першого заступника керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, на якого, згідно з п. 4 Наказу, покладений контроль за його виконанням.

Однак, ніякого розслідування повноважними органами з даного питання не проводилося, відповідач також не проводив перевірки учасників ланцюга постачання.

Таким чином, є неприйнятними доводи апелянта, що вугілля було поставлене в адресу ПрАТ НКМЗ з неконтрольованої території ТОВ Углеспром.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, фактичної плати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу тощо.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Крім того, суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставляти на їх адресу товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти, можливо, і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Тобто, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів може свідчити про незаконність формування показників податкової звітності за такими операціями.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

У зв`язку з викладеним колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про підтвердження позивачем реальності господарських операцій з контрагентами у період, що перевірявся, а наявні в матеріалах справи документи містять достатні дані про їх зміст, характер та учасників, тобто підтверджують факт здійснення таких операцій.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 200/3223/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 200/3223/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 травня 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 травня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв