Справа № 260/7822/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/7822/23 пров. № А/857/21862/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мандрика Владислава Володимировича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року, ухвалене суддею Гебеш С.А. у м. Ужгороді Закарпатської області у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 260/7822/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період воєнного стану за серпень, грудень 2022 року, січень, квітень 2023 року; зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за серпень, грудень 2022 року, січень, квітень 2023 року;

-визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 70000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 01.08.2022 по 09.08.2022, з 01.12.2022 по 15.12.2022; зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 70000,00 гривень , в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 01.018.2022 по 09.08.2022 та з 01.12.2022 по 15.12.2022 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаними судовим рішенням, представник позивача - адвокат Мандрик Владислав Володимирович оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 22.04.2022 по 16.07.2023.

В період проходження військової служби позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 05.05.2022 по 09.08.2022, з 01.09.2022 по 03.09.2022, з 14.09.2022 по 17.10.2022, з 24.11.2022 по 15.12.2022, перебуваючи в Донецькій, Харківській областях - н.п. Хрестище, н.п. Новоєлизаветівка, н.п. П`ятигірське, н.п. Бородоярське, н.п. Григорівка, смт Великий Бурлук, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 №980 та не заперечується відповідачем.

11.05.2023 представник Мандрик В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому, зокрема просив надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 військовослужбовцю ОСОБА_1 за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 01.06.2022 по 31.01.2023 (а.с. 12-13).

Згідно доводів позовної заяви, у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, позивач набув право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, однак відповідач протиправно не виплатив позивачу вказану додаткову грошову винагороду за спірний період, що зумовило звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до п.2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Виплата додаткової винагороди у розмірі 30000, 00 грн / 100000,00 грн військовослужбовцям та її умови встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 визначено: «Установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах».

Відповідно до абз.2 п.1 Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Положеннями Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29 (далі - Окреме доручення), встановлені умови, за яких не здійснюється виплата додаткової винагороди. Зокрема, відповідно до п.9.8 окремого Доручення: «До наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 300000 гривень не включати військовослужбовців, які [...] вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий так і позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснене таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника)».

Таким чином, предметом розгляду даної справи є вирішення питання щодо правомірності ненарахування на невиплати грошової допомоги позивачу, яка передбачена Постановою КМУ №168 у розмірі 30000,00 гривень за серпень, грудень 2022 року, січень, квітень 2023 року та у розмірі 70000,00 гривень за період з 01.08.2022 по 09.08.2022, з 01.12.2022 по 15.12.2022.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2022 на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № ДНК-2/583 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв. Позивач з даним фактом погодився, підписавши відповідний протокол, зазначивши, що в той день він випив приблизно 500 грамів горілки.

Відповідний факт підтверджується постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2022 у справі № 202/8946/22.

03.12.2022 на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № ДНХ-2 № 4665 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

09.01.2023 на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № ДНХ-2 № 227 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

Зазначене підтверджуються постановою Машівського районного суду Полтавської обл. від 13.02.2023 у справі № 948/1083/22.

22.04.2023 на військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № КИС/Ш № 216 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

Відповідний факт підтверджується постановою Гадяцького районного суду Полтавської обл. від 16.05.2023 у справі № 526/1389/23.

На військовослужбовця ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол від 26.11.2022 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП за вживання алкогольних напоїв.

Відповідний факт підтверджується постановою Машівського районного суду Полтавської обл. від 22.12.2022 по справі № 948/1043/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлено факт дисциплінарних проступків (вживання алкогольних напоїв) військовослужбовцем ОСОБА_1 , за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено судом, по кожному факту вчиненого військовослужбовцем ОСОБА_1 правопорушення було складено акт та винесено відповідні накази: № 213 від 20.03.2023; № 292 від 08.12.2022; № 114 від 04.02.2023; № 324 від 30.04.2023.

За правилами статті 88 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України наказ може бути оскаржений до командира військової частини протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення або до суду у визначений законом строк.

Водночас судом першої інстанції констатовано, що жоден із вказаних вище наказів по факту здійсненого військовослужбовцем ОСОБА_1 правопорушення, ним не оскаржувався та є чинними.

Отже, як слушно зазначено судом, позивача було позбавлено виплати додаткової грошової винагороди виключно за ті місяці, в яких зафіксовано факт порушення ним військової дисципліни, а саме - факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою щодо нарахованих та виплачених грошових коштів за час проходження служби старшим солдатом ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 01.07.2022 по 16.07.2023.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених положень Окремого доручення у відповідача були наявні законні підстави для невключення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди за вересень 2022 року.

Водночас, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи представника скаржника про те, що окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/9 не є законною підставою для позбавлення позивача спірних виплат, передбачених Постановою№168, яка, на переконання представника скаржника, не містить будь-яких виключень щодо можливого позбавлення додаткової винагороди, що виплачуватись військовослужбовцю. Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що відповідно до п.17 Розділу І Постанови №260: «На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України». Відтак, покликання представника скаржника на відсутність такого виду відповідальності, як позбавлення додаткової грошової допомоги, серед видів адміністративної або дисциплінарної відповідальності, та про повторне притягнення позивача до відповідальності за вчинення одного і того ж діяння, відповідальність за яке вже передбачена ч.3 ст. 172-20 КУпАП (накладення штрафу у розмірі від 17000 до 34 000 грн, або ж арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб), є необґрунтованими, оскільки позивач був позбавлений додаткової винагороди у спірний період не в межах відповідальності, як за скоєння адміністративного або дисциплінарного правопорушення, а за умов, визначених Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, яке на період дії воєнного стану є нормативно-правовим актом спеціальної дії, що врегульовує виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законних рішень, які скасуванню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мандрика Владислава Володимировича залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 260/7822/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний