Справа № 240/12124/22
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/12124/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу період навчання в Житомирському СПТУ №20 з вересня 1979 року по 1993 рік та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період навчання в Житомирському СПТУ №20 з вересня 1979 року по 1993 рік включно;

- визнати протиправно відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №0600-0210-8/80404 від 16.11.2021 в призначенні пенсії за віком з 18.07.2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву №10062/911 від 01.10.2021 про призначення пенсії за віком з 18.07.2021 згідно довідок про заробітну плату №01-16/50,51-3 від 21.09.2021, №01-16/34,35-З від 16.08.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 12.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови визначено відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що прийняте Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення від 07.10.2021 №62 про відмову у призначенні позивачу пенсії є правомірним, оскільки поданими документами підтверджено, що страховий стаж позивача становить 19 років 11 місяців 24 дні.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористалось, відзив на позовну заяву до суду не надіслало.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

01.10.2021 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV. До заяви долучено копію трудової книжки НОМЕР_1 від 04.12.1978 та інші документи необхідні для призначення пенсії.

На дату звернення із заявою про призначення пенсії позивач досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2021 №62 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, оскільки страховий стаж складає не 28 років, а лише 19 років 11 місяців 24 дні.

Листом від 12.10.2021 повідомлено позивача про те, що період роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 04.12.1978 з вересня 1979 року по січень 1993 року неможливо зарахувати, оскільки в період роботи є навчання. У довідці про стаж №01-16/34,35-З від 16.08.2021, виданій архівним відділом Житомирської міської ради, відомості про звільнення відсутні. Відповідно до поданих довідок про заробітну плату №01-16/50,51-3 від 21.09.2021, №01-16/34,35-З від 16.08.2021, виданих архівним відділом Житомирської міської ради, не зазначено повністю ім`я та по батькові.

Позивач, не погоджуючись з рішенням пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії, у зв`язку з необґрунтованим не зарахуванням періодів роботи до страхового стажу, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту першого статті 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Згідно пункту 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Додаток №5 до Порядку №637 передбачає форму довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Також якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як вже зазначалося, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2021 №62 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, оскільки страховий стаж складає не 28 років, а лише 19 років 11 місяців 24 дні. Зазначено, що по довідках про заробітну плату №01-16/50,51-3 від 21.09.2021, №01-16/34,35-З від 16.08.2021, з вересня 1979 року по грудень 1990 року зарахувати стаж не можливо, так як в довідках не зазначено повне прізвище, ім`я по батькові.

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як на підставу для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з вересня 1979 року по грудень 1990 року, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Разом з тим, не зазначення повністю прізвище ім`я та по батькові позивача в архівній довідці не може впливати на достовірність зазначених даних, не може спростовувати факт перебування позивача у трудових відносинах та як наслідок не може бути законною підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи у його страховий стаж.

Відповідачем не наведено жодних аргументів про те, що зазначені вище архівні довідки стосуються іншої особи, аніж позивача.

Таким чином, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду трудової діяльності з вересня 1979 року по грудень 1990 року з вищевказаних підстав є необгрунтованими та безпідставними.

З приводу доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неможливості зарахувати період роботи з вересня 1979 року по січень 1993 року, оскільки в період роботи є навчання, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до записів трудової книжки позивача та диплома НОМЕР_2 від 22.10.1996 в період з 01.09.1988 по 03.07.1989 позивач перебував на навчанні в Житомирському СПТУ №2 (без відриву від виробництва), а тому вказаний період має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на відсутність у довідці про стаж від 16.08.2021, виданій архівним відділом Житомирської міської ради, відомостей про звільнення позивача, то суд додатково наголошує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Разом з тим, суд відмічає, що відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Крім того, за приписами абзацу четвертого пункту 1.8 розділу I Порядок № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

Тобто, відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону №1058-IV, ч. 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 1.8 Порядку № 22-1 відповідач повинен був до прийняття рішення письмово повідомити позивача про те, які документи йому необхідно подати додатково для зарахування до страхового стажу періоду роботи, що не був зарахований, а у разі неможливості подати такі документи орган Пенсійного фонду зобов`язаний був витребувати такі документи у роботодавця.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Проте, органом Пенсійного фонду не надано суду жодного доказу звернення до роботодавців позивача з вимогою надати відповідні документи, що підтверджують роботу у період, який позивач вважає спірним.

Таким чином, висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відсутність підстав для зарахування періоду роботи, вказаний у довідці про стаж від 16.08.2021, виданій архівним відділом Житомирської міської ради, відомостей про звільнення позивача є необґрунтованим.

Разом з тим, суд відмічає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2021 №62 про відмову позивачу у призначенні пенсії не містить підстав не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з вересня 1979 року по 1993 рік навчання в Житомирському СПТУ №20. У рішенні не в повній мірі зазначено періоди роботи позивача, які зараховано/не зараховано до страхового стажу. Також не зазначено про необхідність подання позивачем додаткових документів, у разі необхідності.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустило неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняло необґрунтоване рішення.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2021 №62, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу є протиправним, а тому суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування вказаного рішення та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У свою чергу, позивач подавала заяву та документи про призначення пенсії за віком за місцем свого проживання, тобто в Головне Пенсійному фонді України в Житомирській області, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фону України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 01.10.2021.

Щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає, що Пенсійний орган в повній мірі не перевірив наявність підстав для призначення пенсії позивачу, а тому вимога щодо призначення пенсії є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних відповідачів понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича,7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання неправомірними дій, протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 23.05.2023 №64, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2021 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 травня 2024 року.

Суддя Р.М.Шимонович