Справа № 240/4093/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/4093/24

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати Рішення № 000/21594/06-30-24-11 від 16.11.2023 року про застосування штрафу у розмірі 556,91 грн. та нарахування пенні в розмірі 11 390,00 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач зазначає, що з 05.05.2010 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем. З 01.01.2012 року по 01.01.2015 року перебував на спрощеній системі оподаткування, але підприємницьку діяльність з 2014 року фактично не здійснював. На кінець 2014 року в кабінеті платника була відображена його заборгованість зі сплати єдиного внеску. З 16.09.2020 року підприємницька діяльність Позивача припинена. На кінець 2019 року у Позивача була наявна заборгованість зі сплати єдиного податку в розмірі 18 120,56 грн.

05.08.2020 року до Позивача рішенням Відповідача застосовано штрафні санкції (штраф в розмірі 477,26 грн. та пеня в розмірі 10 540,38 грн.) за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

06.12.2021 року до Позивача рішенням Відповідача застосовано штрафні санкції (штраф в розмірі 396,31 грн. та пеня в розмірі 10 744,36 грн.) за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Як зазначено в позові, Позивач 10.01.2022 року повністю закриває заборгованість з єдиного внеску, нарахованих штрафних санкцій шляхом сплати 14 964,15 грн. і станом на 31.12.2022 року у кабінеті платника Позивача відображалась інформація про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску. Натомість Відповідач 16.11.2023 року приймає оскаржуване рішення, яким в черговий раз за один і той же період застосовує штрафні санкції (штраф в розмірі 556,91 грн. та пеня в розмірі 11 946,91 грн.) за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Оскаржуване рішення Відповідача Позивач вважає протиправним, так як винесене за відсутності заборгованості зі сплати єдиного внеску. Крім того, Позивач з жовтня 2017 року є особою, якій призначено пенсію за інвалідністю, а тому Позивач звільнений зі сплати єдиного внеску

Ухвалою суду від 28.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання у справі Позивач та його представник не прибули. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні та без участі Позивача.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що Позивач 05.05.2010 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, перебував на загальній системі оподаткування, з 01.01.2012 року по 01.01.2015 року - на спрощеній системі оподаткування, а з 01.01.2015 року - знову на загальній системі оподаткування та був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За спірний період Позивач до податкового органу форму 8-ОПП або письмове повідомлення про відсутність підприємницької діяльності не подавав. Підтвердила, що з Позивач з 25.10.2017 року перебуває на обліку як особа з інвалідністю. Підприємницька діяльність Позивача була припинена лише 16.09.2020 року. Відповідно до інтегрованої картки платника, який обрав спрощену систему оподаткування та осіб, за Позивачем за спірний період обліковувалася недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що стало підставою для застосування штрафу та нарахування пені відповідно до оскаржуваного рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач у справі, з 05.05.2010 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем. З 01.01.2012 року по 01.01.2015 року Позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, але підприємницьку діяльність з 2014 року фактично не здійснював, а з жовтня 2017року Позивачу призначено пенсії по причині інвалідності.

З 16.09.2020 року підприємницька діяльність Позивача припинена. Вказані обставини визнаються Позивачем та підтверджуються дослідженими судом обліковими даними з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI протягом вказаного періоду (з з 05.05.2010 року по 16.09.2020 року) був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Сторонами визнається право Відповідача на здійснення контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, та право Відповідача на винесення податкової вимоги про сплату боргу з єдиного внеску.

Судом встановлено, що Відповідачем 16.11.2023 року прийнято оскаржуване Рішення № 000/21594/06-30-24-11 про застосування до Позивача штрафу у розмірі 556,91 грн. та нарахування пенні в розмірі 11 390,00 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суть спору між сторонами зведена виключно до правомірності оскаржуваного Рішення № 000/21594/06-30-24-11 від 16.11.2023 року. Фактично суть спору зведена до наявності у платника станом на день ухвалення цього Рішення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача № 000/21594/06-30-24-11 від 16.11.2023 року, підставою для застосування до Позивача штрафу в розмірі 556,91 грн. та нарахування пенні в розмірі 11 390,00 грн. є несвоєчасна сплата платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.04.2014 року по 10.01.2022 року. Підставою для прийняття такого рішення зазначені вимог ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI.

Таке Рішення Відповідача не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, за приписами частини 10 та частини 11 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган наділений повноваженням на застосування до платника єдиного внеску відповідних штрафних санкцій та нарахування на суму недоїмки пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Як зазначено в пункті 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам статті 25 Закону №2464-VI в оскаржуваному Рішенні Відповідача відсутня інформація про розмір такої недоїмки зі сплати Позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відсутність такої інформації виключає можливість суду перевірити правомірність нарахування розмірів штрафу та пені.

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача, що така недоїмка виникла в результаті нарахованого на протязі 2014-2018 років, але не сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Такі доводи представника Відповідача не узгоджуються із діями та іншими рішеннями податкового органу.

Так, згідно долученого представником Відповідача та дослідженого судом висновку податкового органу від 04.03.2021 року №74 станом на момент формування висновку заборгованість Позивача з єдиного внеску складала 29 707,27 грн. На підставі вказаного висновку рішенням Відповідача від 14.04.2021 року Позивачу було списано недоїмку в розмірі 19 456,64 грн.

Суд враховує, що після списання такої суми заборгованості недоїмка Позивача зі сплати єдиного внеску становила 10 350,57 грн. (29 707,27 грн. - 19 456,64 грн.).

Як вже зазначалося та визнається Відповідачем, з 16.09.2020 року підприємницька діяльність Позивача припинена.

Як зазначено в долученому Позивачем до позову скріншоті з його електронного кабінету платника станом на 31.12.2021 року за платником рахувалася заборгованість з єдиного внеску на загальну суму 14 964,15 грн. (а.с.52).

Як встановлено судом та визнається Відповідачем, Позивач 10.01.2022 року сплачує заборгованість з єдиного внеску, нарахованих штрафних санкцій на загальну суму 14 964,15 грн. Вказані обставини також підтверджуються відомостями з електронного кабінету платника (а.с.52).

Разом з тим, станом на 10.01.2022 року згідно відомостей з електронного кабінету платника повторно відображається заборгованість з єдиного внеску на цю ж загальну суму 14964,15грн.

Таке відображення заборгованості платника та її природу виникнення представник Відповідача суду не пояснила.

Більш того, суд враховує, що відповідно до вимог пп.9-11.2 розділу VIIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Вказана правова норма діяла до 01.08.2023 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30 червня 2023 року № 3219-IX.

Тобто, навіть за умови наявності у Позивача недоїмки з єдиного внеску, Відповідач позбавлений права нараховувати пеню за період, який зазначений в пп.9-11.2 розділу VIIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI.

Таким чином, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів щодо наявності у Позивача як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування заборгованості зі сплати такого єдиного внеску за період з 23.04.2014 року до 10.01.2022 року, розміру такої заборгованості, підстав її виникнення.

Всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів щодо спростування доводів платника про відсутність станом 10.01.2022 року жодної заборгованості зі сплати єдиного внеску в результаті списання 14.04.2021 року податковим органом недоїмки в розмірі 19 456,64 грн. та в результаті сплати Позивачем 10.01.2022 року недоїмки на загальну суму 14 964,15 грн.

Тобто, суду не надано доказів щодо наявності підстав для ухвалення Відповідачем оскаржуваного Рішення.

За приписами ст.25 Закону №2464-VI лише наявність несплати (неперерахування) або наявність несвоєчасної сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є підставою для органу доходів і зборів нарахувати недоїмку та застосувати до такого платника штраф.

Таким чином, оскаржуване Рішення Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України № 000/21594/06-30-24-11 від 16.11.2023 року про застосування до ОСОБА_1 штрафу у розмірі 556,91 грн. та нарахування пенні в розмірі 11 390,00 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування винесене без врахування всіх обставин у справі, не на підставі вимог чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1073,60 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ) про визнання протиправною та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Рішення Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України № 000/21594/06-30-24-11 від 16.11.2023 року про застосування до ОСОБА_1 штрафу у розмірі 556,91 грн. та нарахування пенні в розмірі 11 390,00 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в 1073,60 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк