Справа № 560/16850/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши клопотання про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із клопотанням в порядку статті 383 КАС України, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, вчинені при виконанні Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі № 560/16850/23 в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства.

2. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі №560/16850/23 та розгляду звернення ОСОБА_1 щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області протягом місяця надати до суду звіт про виконання Окремої ухвали.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_1 було отримано лист від УДМС України в Хмельницькій області про результати виконання рішення суду від 18.12.2023 у справі №560/16850/23, з якого вбачається, що відповідач повторно прийняв рішення про відсутність у позивача законних підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Заявник наголошує, що така відповідь за результатами повторного розгляду декларації ОСОБА_1 та повторна відмова в її прийнятті не свідчить про виконання рішення суду.

Ухвалою від 10.05.2024 суд призначив до розгляду в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі № 560/16850/23. Зобов`язав Управління ДМС України в Хмельницькій області протягом двох днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 .

16.05.2024 від Управління ДМС України в Хмельницькій області надійшли письмові пояснення, у яких представник зазначає, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 їй надано відповідь та роз`яснено вимоги Закону України «Про громадянство України», де визначено категорії осіб, які можуть подати декларацію про відмову від іноземного громадянства замість зобов`язання припинити іноземне громадянство та наголошено, що зі змісту поданої нею декларації слідує, що процедура оформлення припинення громадянства російської федерації не здійснюється, однак документ який підтверджує вказаний факт відсутній. Звертає увагу, що громадяни російської федерації, які набули громадянство України, мають можливість звернутись із клопотанням про припинення іноземного громадянства до консульських установ російської федерації за межами України, в т.ч. до посольства російської федерації в Республіці Молдова та до посольства російської федерації в Республіці Польща. Враховуючи викладене, стверджує, що Управлінням здійснено всі дії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі №560/16850/23.

Дослідивши клопотання та матеріали адміністративної справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 560/16850/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області прийняти у ОСОБА_1 подану нею декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації від 15.08.2023.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 560/16850/23 апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року - без змін.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі № 560/16850/23 набрало законної сили 19 лютого 2024 року.

Після отримання виконавчих листів ОСОБА_1 звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження.

12.04.2024 Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області розглянуло подану 15.03.2024 ОСОБА_1 заяву про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та декларацію про відмову від іноземного громадянства від 15.08.2023 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі №560/16850/23.

За результатами розгляду заяви Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в листі зазначило, що подана ОСОБА_1 декларація про відмову від іноземного громадянства не може бути застосована замість документа про припинення іноземного громадянства, законодавством російської федерації передбачена процедура оформлення припинення громадянства російської федерації.

18.04.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд видав виконавчі листи у справі № 560/16850/23.

25.04.2024 відкрито виконавче провадження № 74861207 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 560/16850/23 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області прийняти у ОСОБА_1 подану нею декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації від 15.08.2023.

Вирішуючи подане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 цієї норми особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

На підставі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Конституційний Суд України у абз. 3 резолютивної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд встановив, що виконуючи рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області повторно відмовило ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства. Вказана відмова оформлена листом від 12.04.2024 № Є-26/6/6801-24/6801.20/48-24, у якому окрім цитування норм діючого законодавства України, зазначено, що згідно абзацу другого частини четвертої статті 35 федерального закону «Про громадянство російської федерації» розгляд заяв з питань громадянства російської федерації здійснюється у строк до 6 місяців з дня подання заяви та всіх необхідних документів, оформлених належним чином. Таким чином, подана декларація про відмову від іноземного громадянства не може бути застосована замість документа про припинення іноземного громадянства, законодавством російської федерації передбачена процедура оформлення припинення громадянства російської федерації.

При цьому, з мотивувальної частини рішення від 18.12.2023 у справі №560/16850/23 вбачається, що суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною відмови відповідача прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації. Суд під час розгляду справи констатував поважність причин неотримання позивачкою документа про припинення іноземного громадянства (підданства) та протиправність відмови міграційної служби в прийнятті декларації про відмову від громадянства РФ. Як наслідок, суд зазначив належним та ефективним способом поновлення порушеного права позивачки зобов`язання відповідача прийняти відповідну декларацію.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивачка мала повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації. Однак відповідачем за результатом розгляду поданої позивачем заяви від 15.03.2024 та декларації про відмову від іноземного громадянства було фактично надано повторну відмову в прийнятті такої декларації, що свідчить про невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд звертає увагу, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням та висновки, які зроблені судом при розгляді справи.

При цьому, чекаючи на виконання рішення суду відповідачем, позивачка мала легітимні очікування розраховувати на те, що декларація про відмову від іноземного громадянства буде прийнята на підставі чинного законодавства та з обов`язковим врахуванням уже встановлених судом фактів та обставин, правовідносини щодо яких уже були предметом спору.

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі ОСОБА_2 проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), N 2132/02, п. п. 24-27, від 13.06.2006, п. п. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" N 11944/05 від 12.05.2011).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009).

Таким чином, з огляду на правовий статус Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області як суб`єкта владних повноважень по відношенню до позивачки, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч рішенню суду, яке набрало законної сили, протиправно повторно відмовлено у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно з ч. 5 ст. 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 254, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №560/16850/23 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, вчинені на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 560/16850/23 в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі №560/16850/23 та розгляду звернення ОСОБА_1 щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Встановити Управлінню Державної міграційної служби України в Хмельницькій області 30-денний строк з дня отримання (вручення) цієї ухвали для подання до суду доказів про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський