Справа № 160/26209/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26209/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 року (суддя Серьогіна О.В., м. Дніпро, повний текст додаткового рішення виготовлено 01.01.2024 року) у адміністративній справі №160/26209/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову в прийнятті декларації, зобов`язання прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову відповідача прийняти у нього декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації; зобов`язати відповідача прийняти у нього декларацію про відмову від іноземного громадянства від 14.09.2023 року замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області у ОСОБА_1 прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації; зобов`язано Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 14.09.2023 року щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства з урахуванням правової позиції, викладеної судом та прийняти відповідне рішення.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 року стягнуто з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 6000 грн.

З додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати додаткове рішення та у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що додаткове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без присутності сторін у справі, тому представником позивача не здійснювалося представництво інтересів в суд першої інстанції за, що саме відповідно до додатку №1 до договору від 04.07.2023 року №04/07/23-3 встановлена сума гонорару у розмірі 10000 грн. Апелянт зазначав, що ні договір від 04.07.2023 року №04/07/23-3, ні додаток до нього не містить посилань на порядок розрахунку, обчислення вартості послуг адвоката за надання тої чи іншої наданої послуги та виконаної роботи; витрати на правничу допомогу є неспівмірними із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, є необґрунтованими.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання частково, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії наступних документів: договору № 04/07/23-3 про надання правової допомоги адвокатом від 04.07.2023 року; додатку №1 від 02.10.2023 року до договору № 04/07/23-3 про надання правової допомоги адвокатом від 04.07.2023 року; опису послуг, наданих адвокатом Тарасенко Д.Ю. від 05.10.2023 року; рахунку - фактури № 05/10/23 від 05.10.2023 року на суму 10000 грн.; ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ від 05.10.2023 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2137 від 18.04.2018 року. Відповідно до п. 2.1 договору сторони домовились, що правова допомога на виконання цього договору надається за ціною, визначеною у додатках до цього договору. Допустимим є погодження розміру гонорару в усній формі - в такому випадку розмір гонорару зазначається в рахунку на оплату, а клієнт оплатою цього рахунку свідчить про свою згоду із таким розміром гонорару. Згідно додатку №1 до договору № 04/07/23-3 про надання правової допомоги адвокатом від 04.07.2023 року сторони погодили, що гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції становить 10000 грн. На підтвердження перерахування коштів адвокату до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції від 05.10.2023 року №0.0..1 на суму 10000 грн. за договором про надання правової допомоги від 04.07.2023 року та додатку №1 до договору. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався статтями 132, 134, 139 КАС України, ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та прийшов до висновку про те, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи; зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Суд зазначив, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників вказана адміністративна справа є справою незначної складності (малозначна справа). Витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат; розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт). Розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 6000 грн.

Матеріалами справи встановлено, що між адвокатом Тарасенко Д.Ю. та Долбіловим А.С. 04.07.2023 року було укладено договір №04/07/23-3 про надання правової допомоги адвокатом.

Згідно додатку №1 від 02.10.2023 року до договору № 04/07/23-3 про надання правової допомоги адвокатом від 04.07.2023 року адвокат прийняв на себе зобов`язання щодо представництва інтересів ОСОБА_1 у спорі з Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області про оскарження відмови прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства. Сторони домовилися про гонорар адвоката у розмірі 10000 грн.

Згідно рахунку-фактури №05/10/23 від 0510.2023 року до послуг адвоката віднесено, крім компенсації витрат на оплату судового збору (1095 грн.), оплату послуг адвоката згідно договору №04/07/23-3 про надання правової допомоги від 04.07.2023 року та додатку №1 до договору 10000 грн.

Згідно опису послуг від 05.10.2023 року, надані послуги: аналіз наявних у позивача документів 2 години; аналіз законодавства з відповідних питань 1 година; аналіз судової практики з відповідних питань 1,5 години; написання безпосередньо тексту позовної заяви 2 години; складання пакету документів до суду 1 година.

Згідно платіжної інструкції від 05.10.2023 року №0.0..1 ОСОБА_1 оплачено послуги адвоката на суму 10000 грн. за договором про надання правової допомоги від 04.07.2023 року та додатку №1 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Тарасенко Д.Ю. було складено, підписано та подано до суду першої інстанції позовну заяву та відповідь на відзив Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області. Справа розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132, частин 2, 3, 4, 5 ст.134, частин 7, 9 ст.139 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи обставини у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд апеляційної інстанції враховує, що адвокатом надано правничу допомогу у складанні позовної заяви та відповіді на відзив; суд враховує те, що справа є незначної складності та розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження без виклику сторін. Суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково, постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції залишено без змін. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 року у адміністративній справі №160/26209/23 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ко ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова