Справа № 260/2277/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К РЕ М А У Х В А Л А
14 травня 2024 рокум. Ужгород№ 260/2277/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилка С.Є.,
з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 не з`явився;
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області представник Зоркін Ростислав Васильович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
10 квітня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року було витребувано докази.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що рішенням Вищої ради правосуддя від 09 січня 2024 року за № 10/0/15-24 його звільнено з посади судді Закарпатського апеляційного суду у відставку. При цьому, відповідно до наведеного рішення Вищої ради правосуддя стаж роботи судді, який дає йому право на відставку становить 24 років 4 місяці 25 днів. Зазначає, що відповідачем, при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці йому було визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання на рівні 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з 21 року 1 місяця та 24 днів стажу на посаді судді. На переконання позивача, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до розрахунку наведеного в статті 142 частині 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", повинен складати 58 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки його загальний суддівський стаж, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 24 роки 4 місяці та 25 днів. Вважаючи наведені дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зазначив, що відсотковий показник довічного грошового утримання ОСОБА_1 був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із статтею 142 частою 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Таким чином, відповідно до набутого позивачем суддівського стажу 21 рік 1 місяць 24 дні, а саме повних 21 рік стажу дали право на отримання 52 процентного розрахунку пенсії від заробітку. Із приводу позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахувати до стажу роботи на посаді судді згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу роботи вимога щодо якого зазначалася законом та надавала право для призначення на посаду судді, то суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта на користь позивача, окрім випадків, коли для прийняття та кого рішення виконані всі умови, визначені законом.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з визначення стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку, у 21 рік 1 місяць 24 дні і визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31 січня 2024 року № 73 про перерахунок пенсії щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині визначення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, у 21 рік 0 місяців 24 дні та визначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29 березня 2024 року № 73 про перерахунок пенсії щодо призначення ОСОБА_1 з 16 січня 2024 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині визначення ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, у 21 рік 1 місяць 24 дні та визначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16 січня 2024 року виходячи із загального стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, у 24 роки 4 місяці 25 днів, з визначенням щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Визнано протиправною виплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в сумі 105205,10 грн виходячи з розрахунку за повний місяць замість виплати цього утримання в розмірі 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в сумі 117344,15 грн виходячи з розрахунку за повний місяць. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 16 січня 2024 року виходячи із загального стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, у 24 роки 4 місяці 25 днів, застосувавши визначений рішенням Вищої ради правосуддя від 09 січня 2024 року № 10/0/1524 стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (зарахувавши три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначалася законом та надавала право для призначення на посаду судді), та визначивши щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській область здійснити з 16 січня 2024 року нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до статті 249 КАС України, її частин 1, 5, 7, 9, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

У зв`язку із цим суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір по суті Закарпатський окружний адміністративний суд взяв до уваги таке. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу та поширюються на всіх суддів України. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень, так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до статті 142 частини 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Також, у вказаному рішенні зазначено, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині статті 55 Конституції України.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Відповідно до статті 126 частини 6 пункту 4 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Відповідно до статті 116 частини 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до статті 3 частин 1 пункту 6 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" Вища рада правосуддя, окрім іншого, повноважна ухвалювати рішення про звільнення судді з посади.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Таким чином, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Однак, нехтування відповідачем визначеним Вищою радою правосуддя стажем судді при звільненні у відставку для призначення щомісячного грошового утримання призводить до порушення прав суддів.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З цього приводу висловилася Рада суддів України у своєму рішенні № 6 від 11 квітня 2024 року.

Під час розгляду справи по суті було встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 09 січня 2024 року № 10/0/15-24 позивача звільнено у відставку з посади судді Закарпатського апеляційного суду. Вищою радою правосуддя було встановлено, що станом на 09 січня 2024 року загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку становить 24 роки 4 місяці та 25 днів, з яких, окрім стажу роботи на посаді судді (із 14 жовтня 2002 року по 09 січня 2024 року 21 рік 2 місяці 25 днів), Вищою радою правосуддя зараховано три роки роботи в галузі права відповідно до наведених в цьому рішенні норм закону.

Однак, відповідачем було проігноровано рішення Вищої ради правосуддя як єдиного конституційного органу, який уповноважений, зокрема, обчислювати необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання, в частині зарахованих трьох років роботи в галузі права. Також відповідачем було змінено і початок дати перебування позивача на посаді судді дату 14 жовтня 2002 року було змінено на дату 07 листопада 2002 року. У зв`язку з такими діями відповідача, із врахуванням ревізування рішення конституційного органу, позивачеві було визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у меншому розмірі, а саме замість 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначено лише 52 %.

13 травня 2024 року на адресу суду позивачем скеровано заяву, у якій позивач зазначає, у тому числі, про неможливість якось раціонально, обґрунтовано та законно пояснити різний підхід ГУ ПФУ в Закарпатській області до суддів (суддів у відставці) у застосуванні одних і тих самих норм права (зокрема, статті 137 частини 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). До прикладу посилається на рішення Вищої ради правосуддя від 19 вересня 2023 року за № 900/0/15-23 (https://hsj.gov.ua/doc/doc/40940), яким звільнено у відставку колегу позивача з посади судді Апеляційного суду Закарпатської області з визначенням стажу роботи судді, який дає право на відставку, у 21 рік 7 місяців, з яких лише 16 років 1 місяць 18 днів становить стаж роботи безпосередньо на посаді судді, а решта інші види стажу, що включаються до стажу роботи на посаді судді, в тому числі, 3 роки стажу роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право на призначення на посаду судді. Зазначає, що цьому судді було призначено довічне грошове утримання судді у відставці, тобто очевидним є застосування ГУ ПФУ у Закарпатській області положення статті 137 частини 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та інші підзаконні нормативні акти, що орган ПФУ, поза сумнівом, вважав правомірним. Позивач вказав, що такий приклад є непоодиноким та був наведений лише з метою демонстрації довільного, на власний розсуд трактування та застосування ГУ ПФУ в Закарпатській області норм законодавства при призначенні довічного грошового утримання суддям у відставці в залежності від особи судді, а також від волі та розсуду чиновників ПФУ (а.с.а.с. 85-92).

Таким чином у діях працівників ГУ ПФУ в Закарпатській області прослідковується диференційований (вибірковий) підхід в питаннях щодо стажу судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. А тому в діях цих працівників можливий наявний склад кримінального правопорушення.

Отже, суд вважає за необхідне окрему ухвалу в частині ревізування рішення Вищої ради правосуддя (перебрання на себе повноважень Вищої ради правосуддя), зокрема, щодо встановлення загального стажу роботи судді, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Також окрему ухвалу направити Керівнику Закарпатської обласної прокуратури з метою надання оцінки працівникам Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області через призму наявності в їх діях ознак кримінального правопорушення в частині ревізування рішення Вищої ради правосуддя (перебрання на себе повноважень Вищої ради правосуддя), зокрема, щодо встановлення загального стажу роботи судді, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також з приводу диференційованого (вибіркового) підходу в питаннях щодо стажу судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Керуючись статтями 248, 249 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Окрему ухвалу направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Окрему ухвалу направити Керівнику Закарпатської обласної прокуратури для прийняття рішення щодо ознак кримінального правопорушення в діях/бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, його посадових осіб.

Про вжитті заходи повідомити Закарпатський окружний адміністративний суд у місячний строк з дня отримання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 14 травня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі було складено 20 травня 2024 року.

Суддя С.Є. Гаврилко