Справа № 280/2301/24
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Справа № 280/2301/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 08.07.2023 по 07.08.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 08.07.2023 по 07.08.2023.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 недоплачену суму додаткової винагороди у розмірі 13246,93 грн.

Позовну заяву подав та підписав представник позивача адвокат Вертелецький М.О., на підтвердження повноважень наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1167614 від 13.03.2024.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на момент отримання травми був військовослужбовцем та перебував на службі у Військовій службі НОМЕР_1 , травма одержана ним під час участі у безпосередніх бойових діях спрямованих на захист України, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій області. Вказане поранення було наслідком встановлення ОСОБА_1 інвалідності 3 групи та потягло тривалий розлад здоров`я, що підтверджено відповідними медичними висновками та подальшою постановою ВЛК, поранення очевидно є тяжким. Відповідач, що має в розпорядженні усі документи до теперішнього часу не нарахував та не виплатив позивачу належних йому сум додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 під 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 08.07.2023 по 07.08.2023 (31 день) на суму 100000 грн за пораненням визнаним ВЛК тяжким. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року відкрите провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 22.04.2024 надав до суду відзив, у якому вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, не законними, необґрунтованими виходячи з наступного. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. За період з 08.07.2023 по 07.08.2023 законодавцем передбачено виплату додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн за час перебування у відпустці саме тільки після отримання обов`язково тяжкого поранення на підставі військово-лікарської комісії після отриманого поранення. У позивача у довідці ВЛК відсутня інформація про отримання ним саме «тяжкого поранення», а лікарями заначено ступінь отриманого поранення легке, а тому за даний період відпустки у позивача не має правових підстав для отримання відповідних виплат. Станом на день розгляду справи по суті відповідач повноцінно здійснив виплату заборгованості перед позивачем, а тому спір вичерпаний та між сторонами не існує жодних спірних періодів, та суд має відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, призваний на військову службу під час загальної мобілізації та в період з 09.03.2023 до 24.10.2023, проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України у складі підрозділів Десантно-штурмових військ.

23.06.2023 за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 і внаслідок стрілецького бою з противником та артилерійського обстрілу, ОСОБА_1 отримав поранення, а саме: ВТ (вибухова травма), СГМ (струс головного мозку), акубаротравма (контузія). Вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин ділянки спини. Вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин III пальця лівої кисті, грудної клітки в ділянці лівої лопатки.

Після евакуації з району бойових дій, ОСОБА_1 було доставлено до лікарняного закладу, КП «Близнюківська центральна районна лікарня», де в подальшому прооперовано та надано відповідне лікування.

В період з 23.06.2023 по 07.07.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у медичній установі КП «Близнюківська центральна районна лікарня», що підтверджується випискою № 2896 від 07.07.2023.

Постановою ВЛК № 5600 від 08.07.2023 поранення військовослужбовця, кваліфіковано як таке, що відноситься до «легкого ступеню», та було визнано таким, що пов`язано з проходженням військової служби. Довідкою ВЛК також було визначено потребу ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК № № 1606 від 11.09.2023 поранення ОСОБА_1 отримані 23.06.2023, а саме: наслідки вибухової травми, вогнепального кульового поранення м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, вогнепального осколкового поранення м`яких тканин III пальця лівої кисті, у вигляді зміцнілого рубця лівої лопаткової ділянки та III пальця лівої кисті, післятравматичного лівобічного брахіоплекситу з сенсорно- рефлекторними розладами, больового синдромом, з незначним порушенням функції лівої верхньої кінцівки» визнані пораненнями тяжкого ступеню, що ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 рішенням Обласної МСЕК № 2 від 02.11.2023 встановлено 3-ю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 414695.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати збільшеної додаткової грошової винагороди у спірному періоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.

Пунктом 2 постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 постанови №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою КМУ №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався, триває також і під час судового розгляду.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (далі - Постанова №168) в редакції від 21.01.2023 було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

П.1 Постанови №168 (в редакції до 21.01.2023) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV (Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану) згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року).

Відповідно до пункту десятого цього розділу, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Судом встановлено, що 11.09.2023 проведено медичний огляд позивач видано довідку військово-лікарської комісії №1606, у якій зазначений, діагноз: наслідки вибухової травми, вогнепального кульового поранення м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, вогнепального осколкового поранення м`яких тканин III пальця лівої кисті, у вигляді зміцнілого рубця лівої лопаткової ділянки та III пальця лівої кисті, післятравматичного лівобічного брахіоплекситу з сенсорно- рефлекторними розладами, больового синдромом, з незначним порушенням функції лівої верхньої кінцівки». За Наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370 (Класифікатору розподілу травм) поранення тяжкого ступеню.

Відповідач зазначаючи про відсутність підстав для нарахування додаткової винагороди посилається на вказівку у довідці військово-лікарської комісії №5600 від 08.07.2023 про отримання позивачем поранення легкого ступеня.

Однак, суд зазначає, що така довідка ВЛК видана 08.07.2023 без урахування довідки про обставини поранення.

Так, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформлена 25.07.2023 за номером 4304.

Враховуючи зазначене, оскільки довідка ВЛК від 11.09.2023 №1606 видана після проведення медичного огляду та з урахуванням довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №4304 від 25.07.2023, суд вважає, що висновок про тяжкість поранення позивача, зазначений у ній, має бути врахований відповідачем для нарахування та виплати додаткової винагороди за час перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, відповідачем не заперечено того факту, що виплата додаткової винагороди стосується періоду, за який позивач перебував у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК, внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини 23.06.2023.

Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення 23.06.2023, пов`язане із захистом Батьківщини, за спірний період перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК, тому відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо здійснення таких виплат.

Доказів протилежного або виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі за вказані періоди відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд звертає увагу, що стягнення з відповідача недоплаченої частини додаткової винагороди у конкретно визначеній сумі можливе лише в разі, якщо такий розмір допомоги був нарахований, але протиправно не виплачений.

Разом з тим, відповідачем не було проведено нарахування додаткової винагороди у спірному періоді, а тому належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 08.07.2023 по 07.08.2023.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір», такі витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 08.07.2023 по 07.08.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 08.07.2023 по 07.08.2023.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 17.05.2024.

Суддя Б.В. Богатинський