Справа № 420/8306/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8306/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2021 року в розмірі 2270,00 грн, з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2022 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн., з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн., з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2024 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн., з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2021 року в розмірі 2270,00 грн, з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2022 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн, з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн, з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 станом на 01 січня 2024 року, із розрахунком суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн., з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій посадовий оклад має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2021, 2022, 2023, 2024 років, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2024 рік» та 2021, 2022, 2023р.р., з урахуванням регіонального коефіцієнту, та доплатою 2% за кожен рік понад 20 років.

Відповідачем відмовлено у виготовленні та видачі довідок, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Позивач не погоджується з діями відповідача та зазначає, що суддівська винагорода регулюється Законом України Про судоустрій та статус суддів та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. З огляду на те, що пунктом 1 ч. 3 ст. 135 цього Закону визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, на переконання позивача, застосування прожиткового мінімума для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102,00 грн. є неправомірним.

Ухвалою від 18.03.2024 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

26.03.2024 року (вх.№ЕС/12415/24) до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено про обчислення посадового окладу судді виходячи з "30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року". Іншого розміру суддівської винагороди стаття 135 спеціального Закону №1402 не визначає.

На думку відповідача, норма, на яку посилається позивач (п. 2 ч. 3 ст. 135 Закону України Про судоустрій та статус суддів), є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду (50), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. З огляду на це, необхідно враховувати положення інших законів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді. Такі норми доповнюють частину третю статті 135 Закону 1402-VІІІ і становлять єдину спеціальну норму, якою визначено розмір посадового окладу судді.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ (далі Закон №1082-ІХ), Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ (далі Закон №1928-ІХ), Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-IX (далі - Закон № 2710-ІХ) та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року №3460-IX (далі - Закон № 3460-ІХ)

Статтею 7 Закону № 1082-ІХ визначено установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривні, з 1 липня - 2294 гривень, з 1 грудня - 2393 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Статтею 7 Закону № 1928-ІХ визначено установити у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Статтею 7 Закону № 2710-ІХ визначено у 2023 році установити з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Статтею 7 Закону № 3460-ІХ визначено у 2024 році установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Отже, з 01 січня 2021 року, з 01 січня 2022 року, з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн., тому зазначати інші відомості, ніж прямо передбачено Законом, у відповідача не було правових підстав. Інші дії відповідача були б порушенням чинного законодавства, яке напряму регулює дані правовідносини.

Третя особа пояснень щодо позову або відзиву не надала.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Вищої Ради Правосуддя України №3353/0/15-18від 06 листопада 2018 року та наказу голови Малиновського районного суду м. Одеси №53-ос/с від 03.12.2018 року ОСОБА_1 набув статусу судді у відставці Малиновського районного суду м. Одеси.

05.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій посадовий оклад має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2021, 2022, 2023, 2024 років, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2024 рік» та 2021, 2022, 2023р.р., з урахуванням регіонального коефіцієнту, та доплатою 2% за кожен рік понад 20 років.

06.02.2024 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області видані довідки за номерами 665/24 - за 2021; 664/24 - за 2022; 663/24 - за 2023; 662/24 - за 2024 р. р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, згідно яких суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 118237, 50 грн., у тому числі : посадовий оклад - 78825, 00 грн., доплата за вислугу років (50%) - 39412, 5 грн.

Позивач, не погодившись з діями відповідача, вважаючи, що розмір суддівської винагороди має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2021, 2022, 2023, 2024 років, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

В статті 43 Конституції України, серед іншого визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

П. 1 ч. 3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII (в редакції Закону №1774-VIII) передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2270 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 у розмірі 2481 грн. В статті 7 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 установлено в розмірі 2684 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15 липня 1999 року №966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон №966-XIV).

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону №966-XIV).

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Приписами статті 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

В Законі України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», зокрема в статті 7, разом із встановленням на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн., був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102,00 грн.

Аналогічні норми містяться в законах України про Державний бюджет на 2022 рік, на 2023 рік, на 2024 рік (абзац 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»).

Таким чином, цими нормами фактично змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Натомість, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», тобто цим законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

До 2021 року відповідачем для розрахунку базового розміру посадового окладу судді застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону №1402-VIII.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Варто зазначити, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Суд зазначає, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, наведений у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися, тож відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналогічна правова позиція щодо застосування ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 р. у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 р. у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 р. у справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 р. у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 р. у справі № 280/9563/21, від 13.09.2023 р. у справі № 240/44080/21.

З наведених вище підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» в частині використання прожиткового мінінмума для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, при обчисленні суддівської винагороди.

Суд наголошує, що норма статті 130 Конституції України дає підстави для висновку, що для цієї групи правовідносин у сфері організації судової влади (йдеться про суддівську винагороду) закон про судоустрій є спеціальним законом, відповідно він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний. Щодо останнього, то мається на увазі те, що позаяк Конституція України, відповідно до її статті 8, має найвищу юридичну силу, наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір, на користь спеціального закону (про судоустрій).

Крім того, норми Конституції України є нормами прямої дії, а отже, при вирішенні спору суд може застосовувати їх безпосередньо, особливо тоді, коли закон чи інший нормативно-правовий акт їм суперечить (частина четверта статті 7 КАС України).

Таким чином, будь-які обмеження судової винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з чим при складанні довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач мав керуватися виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів", при цьому застосування абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прямо суперечить статті 130 Конституції України.

Отже, видаючи довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода має бути розрахована на підставі ч. 2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та з розрахунку встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01 січня 2021 року, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01 січня 2022 року, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у розмірі 2270, 00 грн., 2481,00 грн., 2684, 00 грн., 3028, 00 грн, відповідно.

Проте, як встановлено судом, відповідач у виготовленні таких довідок відмовив, у зв`язку з відсутністю правових підстав для видачі такої довідки.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що дії Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, розраховані із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. є протиправними.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Територіальне управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із застосуванням встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01 січня 2021 року, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01 січня 2022 року, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у розмірі 2270, 00 грн., 2481,00 грн., 2684, 00 грн., 3028, 00 грн, відповідно з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області (вул. Бабеля, 2, м. Одеса, 65005, Код ЄДРОУ 26302945), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області щодо видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, розраховані із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із застосуванням встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01 січня 2021 року, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01 січня 2022 року, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у розмірі 2270, 00 грн., 2481,00 грн., 2684, 00 грн., 3028, 00 грн, відповідно з урахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25; та + 2% за кожен рік роботи на відповідній посаді більше 20 років.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.