Справа № 520/38036/23
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 травня 2024 року № 520/38036/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року та виплатити компенсацію втрати частини доходу з 17 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру її пенсії є протиправною та такою, що порушує права позивача. Оскільки відповідачем було порушено права позивача щодо своєчасної виплати пенсії, то остання має право на виплату компенсації втрати частини доходу з 17 березня 2021 року. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому вказано, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 року управлінням рішенням №19 від 09.02.2023 призначено пенсію позивачу та виплату пенсії позивачу розпочато з березня 2023 року. Із посиланням на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, а також Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, вказано, що під час виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 року у справі №520/15003/2020 нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 07.10.2020 по 31.01.2023 у сумі 133436,74 грн та у вересні 2023 року до виплати через банківську установу нараховано компенсацію у сумі 32751,87 грн, у лютому 2024 100684,87 грн. Таким чином кошти у сумі 133436,74 грн перераховано до банківської установи в повному обсязі, а тому позовні вимоги щодо виплати компенсації страти частини доходу з 17.03.2021 року є безпідставними.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1997 року проживала в АДРЕСА_1 , отримувала пенсію за віком, але в подальшому виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим виплату пенсії припинено.

Представником ОСОБА_1 29.11.2019 р. направлено до Індустріального відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву щодо перерахування розміру та поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 р., із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 р. відповідно до пенсійної реформи України.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 609 від 03.12.2019 р. ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за віком відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача, звернулась із відповідним позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі № 520/15003/2020 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 р. у справі № 520/15003/2020 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 по справі № 520/15003/2020 скасовано; прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 609 від 03.12.2019 про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з компенсацією втрати частини доходів та з надбавкою до пенсії як дитині війни; у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Під час розгляду справи встановлено, що представником позивача до суду апеляційної інстанції було подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

Так в рамках здійснення судового контролю у вказаній справі судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідно звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.05.2023 року заборгованість за період з 07.10.2009 по 28.02.2023 у розмірі 87478,71 грн сплачено в повному обсязі протягом березня та квітня 2023 року. Відповідно до наданої до звіту довідки розмір пенсії з листопада 2009 року по лютий 2023 року останній складає 544,00 грн. В додатку до звіту від 01.03.2023 року "розрахунок" в графі особливості зазначено, що "не підлягають перерахунку". Призначено за рішенням суду "в твердому розмірі".

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі № 520/15003/2020 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №520/15003/2020 в частині проведення ОСОБА_1 поновлення та виплати пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з надбавкою до пенсії як дитині війни; встановлено новий строк Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області для подання звіту про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 520/15003/2020 в частині здійснення виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 520/15003/2020 протягом 90 днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Зі змісту уточненої позовної заяви встановлено доводи стосовно того, що 11.12.2023 до суду апеляційної інстанції надано звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.12.2023 про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 520/15003/2020. До звіту від 06.12.2023 року надано виписку про нараховану та виплачену пенсію. Відповідно виписки розмір пенсії з травня по грудень 2023 року складає 544,00 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі № 520/15003/2020 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.12.2023 року.

Щодо не здійснення перерахунку розміру суд апеляційної інстанції зазначив, що застереження представника позивача щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі, що не відповідає резолютивній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021, а саме у розмірі, меншому, ніж прожитковий мінімум, встановлений для осіб, що втратили працездатність, станом на 01.01.2023 2093 грн, колегія суддів не прийняла, оскільки зобов`язальна частина спірної постанови не містить вимог до пенсійного органу, щодо здійснення перерахунку поновленої позивачу виплати пенсії у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму кожного року.

Зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що відсутність в судовому рішенні зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії та зобов`язання здійснювати його в подальшому не надає право територіальним органам Пенсійного фонду України розраховувати розмір пенсії на власний розсуд. Так позивачем вказано, що розмір пенсії розраховується в порядку, визначеному ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незалежно від того, чи особа отримувала пенсію безперервно, чи виплату пенсії поновлено за рішенням суду. У 2021 році керівником Пенсійного фонду України надано вказівку територіальним органам не здійснювати перерахунок розміру пенсії після її поновлення на підставі рішення суду. Пенсійним фондом України в довідках в графі "особливості" зазначається "Пенсія в твердому розмірі", не підлягають перерахунку пенсії призначені за рішенням суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.03.2023 року №2800-030102-8/10369 у відповідь на запит представника позивача повідомлено, що такого виду пенсії, як "Пенсія в твердому розмірі" законом не визначено.

Також листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.04.2023 року повідомлено, що у разі, якщо рішенням суду зобов`язано поновити виплату раніше призначеної пенсії, пенсія поновлюється в розмірі, що склався станом на дату припинення виплати пенсії, якщо інше не передбачено рішенням суду.

Зі змісту уточненої позовної заяви встановлено також доводи представника позивача стосовно того, що відповідач має виплатити компенсацію за весь час невиплати пенсії у передбаченому Законом розмірі на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 р. по справі № 520/15003/2020.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 р. у справі № 520/15003/2020 вирішено питання щодо виплати компенсації втрати частини доходу з 07.10.2009 року до дати ухвалення рішення суду, але управлінням 3 роки не виконується та останнє має виплатити компенсацію втрати частини доходу з 17 березня 2021 року за невиплату пенсії на виконання рішення суду та за невиплачені у встановленому законом суми пенсійних виплат.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

У положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Приписами ст.24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закону №1058-ІV).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у статті 1 Закон №1058-IV мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно із абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Статтею 42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

З дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV, будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Відтак враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про те, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не проведення перерахунку позивачу пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі Сук проти України від 10.03.2011, поняття майно в першій частині статті 1 Протоколу першого має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися майновими правами і, відповідно, майновому розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Таким чином, право на пенсію включається в поняття майно в розумінні статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А тому, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат, в даному випадку збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, у разі збільшення розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в рамках національної системи соціального забезпечення, та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Отже, суд доходить висновку про те, що доводи представника позивача щодо обов`язку відповідача здійснювати наступні перерахунки пенсії позивача з дати поновлення, незалежно від того, виплата пенсія поновлена добровільно чи за рішенням суду є обґрунтованими та такими, що підлягають врахуванню.

При цьому пенсія позивача повинна бути нарахована та виплачена в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічного висновку дійшов і Перший апеляційний адміністративний суду у постановах від 25.01.2024 року у справі №200/4383/23 та від 08.02.2024 року у справі №200/5332/23.

Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до наданої до звіту у справі №520/15003/2020 довідки розмір пенсії з листопада 2009 року по лютий 2023 року останній складає 544,00 грн. В додатку до звіту від 01.03.2023 року "розрахунок" в графі особливості зазначено, що "не підлягають перерахунку". Призначено за рішенням суду "в твердому розмірі".

При цьому суд зазначає, що судовим рішенням у справі №200/15003/2020 не встановлено застережень щодо визначення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Таким чином, при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість "не підлягають перерахунку". Призначено за рішенням суду "в твердому розмірі", що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону № 1058-ІV.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 та належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року.

Стосовно позовних вимог позивача про та виплатити компенсацію втрати частини доходу з 17 березня 2021 року суд зазначає таке.

Верховний Суд вже викладав правові висновки щодо застосування норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ), зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, правовідносини у якій в частині цих позовних вимог є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.

Так, ухвалюючи постанову у справі №240/11882/19 Верховний Суд виходив із аналізу норм Закону №2050-ІІІ, відповідно до статті 2 якого компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - «компенсація») провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, пенсія.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у разі несвоєчасної виплати сум пенсії громадянам провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

У справі №240/11882/19 Верховним Судом вказано, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З покликанням на аналогічні висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, Верховний Суд у справі №240/11882/19 висновував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Застосовуючи цей висновок у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, Верховний Суд дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна позиція вже була висловлена Верховним Судом також у постановах від 20 грудня 2019 року у справі №822/1731/16, від 13 березня 2020 у справі №803/1565/17, від 21 січня 2020 року у справі №826/15879/18, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20, від 21 березня 2023 року у справі №620/7687/21, від 29 березня 2023 року у справі №120/9475/21-а.

Відтак враховуючи вище наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даної частини позовних вимог позивача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків, 61022) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року та виплатити компенсацію втрати частини доходу з 17 березня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків, 61022, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.