Справа № 480/10745/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 р. Справа № 480/10745/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2024, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, повний текст складено 20.02.24 по справі № 480/10745/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про зобов`язання вчинити дії, і просить суд зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області провести перерахунок розміру середнього заробітку, який зберігався за начальником відділу правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області за період з 01.07.2023 по 30.09.2023, виходячи з розміру середнього заробітку, визначеного на момент мого увільнення 04.05.2022 на підставі ч. 1 статті 119 КЗпП з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області провести перерахунок розміру середнього заробітку, який зберігався за начальником відділу правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по 30.09.2023, виходячи з розміру середнього заробітку, визначеного на момент його увільнення 04.05.2022 на підставі ч. 1 статті 119 КЗпП з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою.

Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що не має законних підстав для здійснення перерахунку середнього заробітку добровольця ОСОБА_1 . Вказує , що відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 12 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1449, у разі прийняття рішення про розформування добровольчого формування контракти із добровольцями територіальної оборони вважаються припиненими з моменту прийняття такого рішення. Одночасна дія двох контрактів, з різними добровольчими формуваннями, даним Положенням та чинним законодавством не передбачена. Згідно довідки від 15.02.2023 № 39, у зв`язку та на підставі укладення іншого контракту добровольця територіальної оборони з НОМЕР_1 , відносно ОСОБА_1 був виданий інший наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 02.03.2023 № 89-к, у зв`язку з новою подією, що відбулася після скасування наказу № 69-к від 17.05.2022, адже підстав для існування цього наказу вже не існувало, за фактом припинення ДФТГ №3 та відповідного контракту добровольця територіальної оборони.

Відповідач вважає, що у зв`язку з розірванням контракту та скасуванням наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 17.05.2022 № 69-к, підставою для нарахування середнього заробітку позивачу став наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №89-к від 02.03.2023 року. У зв`язку з розірванням контракту з ДФТГ №3 від 04.05.2022 року та скасування наказу №69-к від 17.05.2022 року, період обчислення середньої заробітної плати змінився, що вплинуло на розмір середнього заробітку. Звертає увагу суду, що Сумським окружним адміністративним судом не враховано те, що за добровольцем ДФТГ було збережено середній заробіток та місце роботи, однак Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області як орган державної влади має неухильно дотримуватися законів, тому розрахунок здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 2015 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». І так як відбулась зміна ДФТГ, та виданий новий наказ на підставі якого проводиться виплата заробітної плати. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 .

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу , вважає висновок суду першої інстанції правомірним, доводи апеляційної скарги безпідставними , просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 перебуває на державній службі та обіймає посаду начальника відділу правового забезпечення Головного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.

04.05.2022 ОСОБА_1 укладено контракт добровольця територіальної громади з добровольчим формуванням Сумської міської територіальної громади №3 (а.с. 27), в зв`язку з чим наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 17.05.2022 № 69-к ОСОБА_1 був увільнений (звільнений від виконання службових обов`язків) зі збереженням займаної посади та середньої заробітної плати (а.с. 26).

27.01.2023 у зв`язку із реорганізацією добровольчих формувань, чинність зазначеного контракту від 04.05.2022 було припинено та 28.01.2023 ОСОБА_1 укладено контракт добровольця територіальної громади з добровольчим формуванням Сумської міської територіальної громади №5 (а.с. 32). Зазначений факт також підтверджується довідкою №39 від 15.02.2023 за підписом командира добровольчого формування Сумської міської територіальної громади №5 (а.с. 28).

На підставі зазначеної довідки командира добровольчого формування Сумської міської територіальної громади №5, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 23.02.2023 №63-к було визнано таким, що втратив чинність наказ №69-к від 17.05.2022 (а.с. 29).

Також наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 02.03.2023 № 89-к ОСОБА_1 був увільнений від роботи з 28.01.2023, у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку (а.с. 33).

У зв`язку з припиненням чинності контракту з ДФТГ №3 від 04.05.2022 року та втратою чинності наказом №69-к від 17.05.2022 року, відповідачем було змінено період обчислення середньої заробітної плати позивача, що вплинуло на розмір середнього заробітку.

Так, з 04.05.2022 розрахунок середньої заробітної плати позивача здійснювався виходячи із розміру заробітної плати за квітень березень 2022 (середньоденна заробітна плата 998,86 грн.), (а.с.34) а з 28.01.2023 розрахунок середньої заробітної плати позивача здійснювався виходячи із розміру заробітної плати за листопад - грудень (мінімальна заробітна плата, середньоденна заробітна плата 340,91 грн (а.с. 62).

Не погодившись із таким розрахунком середньої заробітної плати позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку час виконання позивачем державних або громадських обов`язків не переривався, позивач у спірному періоді не приступав до виконання посадових обов`язків начальника відділу правового забезпечення Головного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, відтак у відповідача були відсутні підстави для зміни розрахункового періоду для визначення розміру середньої заробітної плати позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те , що питання наявності у відповідача підстав для зміни розрахункового періоду для визначення розміру середньої заробітної плати позивача у зв`язку з припиненням чинності контракту з добровольця територіальної громади з добровольчим формуванням Сумської міської територіальної громади № 3 від 04.05.2022 та втратою чинності наказом № 69-к від 17.05.2022 було предметом розгляду у справі № 480/6771/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправними дій Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області щодо зміни з 28.01.2023 розрахункового періоду обчислення розміру середнього заробітку начальнику відділу правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області ОСОБА_1 , який був з 04.05.2022 увільнений, відповідно до ч. 1 ст. 119 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виконанням державних та громадських обов`язків у складі територіальної оборони в м. Суми; зобов`язання Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області провести перерахунок розміру середнього заробітку, який зберігався за начальником відділу правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області за період з 28.01.2023 по 30.06.2023, виходячи з розміру середнього заробітку, визначеного на момент його увільнення 04.05.2022, відповідно до ч. 1 ст. 119 Кодексу законів про працю України, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою.

За результатами розгляду справи № 480/6771/23 Сумським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 03.01.2024, яке постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи рішення у справі № 480/6771/23 суду дійшли висновку , що позивач виконував громадський обов`язок, як доброволець територіальної оборони безперервно з 04.05.2022 по день подання позову, а припинення чинності контракту 27.01.2023 з добровольчими формуваннями Сумської міської територіальної громади №3 та укладення нового контракту 28.01.2023 з добровольчими формуваннями Сумської міської територіальної громади № 5 не означає переривання виконання позивачем державних та громадських обов`язків, оскільки укладення контракту від 28.01.2023 з добровольчими формуваннями Сумської міської територіальної громади № 5 відбулося відразу на наступний день після втрати чинності попереднім контрактом добровольця з добровольчими формуваннями Сумської міської територіальної громади № 3. Подією, з якою пов`язане збереження середньої заробітної плати позивачу, є виконання ним державних і громадських обов`язків у робочий час, виконання яких почалося 04.05.2022 та тривала безперервно на момент звернення до суду з цим позовом. Оскільки час виконання позивачем державних або громадських обов`язків не переривався, а позивач у спірному періоді не приступав до виконання посадових обов`язків начальника відділу правового забезпечення Головного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, у зв`язку із чим у відповідача відсутні підстави для зміни розрахункового періоду для визначення розміру середньої заробітної плати позивача, отже позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 255 КАС України установлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також ч.1 ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони та інших визначених цим Законом суб`єктів з питань підготовки і ведення національного спротиву визначає Закон України «Про основи національного спротиву».

Відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону, добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про основи національного спротиву», добровольчі формування територіальних громад утворюються з урахуванням ресурсних та людських можливостей відповідних територіальних громад.

Загальна кількість та місця розташування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Командуванням Сил територіальної оборони Збройних Сил України за участю відповідних сільських, селищних, міських рад та затверджуються Головнокомандувачем Збройних Сил України.

Порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частинами 2, 3 ст.9 Закону України «Про основи національного спротиву» визначено, що комплектування добровольчих формувань територіальних громад здійснюється на добровільній основі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих формувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

На громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про основи національного спротиву», на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно ч.1 статті 119 КЗпП, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Отже зазначена норма законодавства пов`язує гарантії щодо збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку працівнику з виконанням ним державних або громадських обов`язків.

Таким чином, під час виконання позивачем громадського обов`язку, як добровольця територіальної оборони з добровольчими формуваннями Сумської міської територіальної громади № 3 та №5, він фактично перебував у трудових відносинах із відповідачем і за ним зберігалось згідно частини першої статті 119 КЗпП України місце роботи та середній заробіток, який є фактичною компенсацією заробітної плати за час виконання працівником громадського обов`язку у робочий час.

Матеріали справи свідчать, що позивач виконував громадський обов`язок, як доброволець територіальної оборони безперервно з 04.05.2022 по день подання позову.

При цьому, припинення чинності контракту 27.01.2023 з ДФТГ №3 та укладення нового контракту 28.01.2023 з ДФТГ №5 не означає переривання виконання позивачем державних та громадських обов`язків, оскільки укладення контракту від 28.01.2023 з ДФТГ №5 відбулося відразу на наступний день після втрати чинності попереднім контрактом добровольця з ДФТГ №3.

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначається згідно Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 2015 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок).

Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати, зокрема, застосовується у випадках: в) виконання працівниками державних і громадських обов`язків у робочий час (п.1 Розділу І).

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 4 Порядку визначено, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Подією, з якою пов`язане збереження середньої заробітної плати позивачу, є виконання ним державних і громадських обов`язків у робочий час.

Як зазначалося судом вище, виконання позивачем таких обов`язків почалося 04.05.2022 та триває безперервно до цього часу.

У разі укладання нового контракту добровольця територіальної оборони без переривання виконання державних або громадських обов`язків не відбувається зміни події, з якою пов`язана відповідна виплата, у зв`язку з чим розрахунковий період для визначення розміру середньої заробітної плати залишається незмінним.

Тобто, у даному випадку час виконання позивачем державних або громадських обов`язків не переривався, позивач у спірному періоді не приступав до виконання посадових обов`язків начальника відділу правового забезпечення Головного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, відтак у відповідача були відсутні підстави для зміни розрахункового періоду для визначення розміру середньої заробітної плати позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки час виконання позивачем державних або громадських обов`язків не переривався, а позивач у спірному періоді не приступав до виконання посадових обов`язків начальника відділу правового забезпечення Головного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, у зв`язку із чим у відповідача відсутні підстави для зміни розрахункового періоду для визначення розміру середньої заробітної плати позивача, отже позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в суді першої інстанції та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на результат апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 по справі № 480/10745/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий