Справа № 420/3766/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3766/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивача) до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області (далі - відповідача), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 3 роки 11 місяців 25 днів (з 13.03.2013 по 09.03.2017);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області в календарному обчисленні 3 роки 11 місяців 25 днів (з 13.03.2013 по 09.03.2017);

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 13.03.2013 року по 09.03.2017 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в Херсонській області. 13.03.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 10.03.2017 року № 67 о/с позивача прийнято на службу в поліції та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області з рапортом, в якому просив зарахувати йому до вислуги років у поліції період служби в Державній пенітенціарній службі України. У відповідь на рапорт позивача управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України в Херсонській області листом № 1843/2/01-2023 від 11.10.2023 року зазначено, що період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України переліком обрахування стажу служби в поліції не передбачений. Станом на день звернення Головне управління Національної поліції України в Херсонській області обраховує надбавку за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки виходячи із стажу служби в поліції, зарахованого виключно за час проходження служби в поліції. Вислугу років за час проходження служби в органах Державної пенітенціарної служби України в стаж служби позивачу не враховується, відповідно надбавка за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки розраховуються без врахування цієї вислуги. Позивач вважає такі дії Головного управління Національної поліції України в Херсонській області протиправними, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 12.02.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/3766/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

23.02.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно зі ст. 78 Закону України від 02.07.2015 р. N 580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі - Закон України N 580-VIII) стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (зі змінами, внесеними згідно із Законом N 2509-VIII від 12.07.2018 року, до вказаних змін - час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих); 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Таким чином, обчислення стажу служби в поліції врегульовано ст. 78 Закону України N 580-VIII, частина друга цієї статті містить перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

При цьому, ст. 17 Закону України від 09.04.92 р. N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон України N 2262-XII) визначені види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Статтею 17-1 Закону № 2262-XII передбачено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17.07.92 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (надалі - Постанова № 393). Назва Постанови в подальшому була змінена Постановами КМ № 154 від 02.03.2016, № 435 від 22.05.2019; в редакції Постанови КМ № 119 від 16.02.2022, та на сьогодні має назву «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб». Отже, Постанова № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) зокрема поліцейським, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону № 2262-XII.

При цьому, делегування ч. 2 ст. 78 Закону України № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України N 580-VIII.

Також, відповідач посилається на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 р. у справі № 520/903/19; від 31.03.2020 р. у справі N 520/2067/19.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 21.03.2013 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, що підтверджується витягом з послужного списку та трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 21.03.2013 року.

09.03.2017 року позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

Визначено вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

З 13.03.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 10.03.2017 року № 67 о/с позивача прийнято на службу в поліції та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області.

Позивач звернувся з рапортом до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо необхідності зарахування до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки періодів проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме період проходження служби в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області.

За наслідками розгляду зазначеного рапорту Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області позивачу надано відповідь (лист від 11.10.2023 року вих. №1843/2/02-2023), у якому зазначено, що зарахувати періоди служби в підрозділах Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області до стажу служби в поліції не є можливим, оскільки такий стаж не визначено ч.2 ст.78 Законом України «Про Національну поліцію» як такий, що повинен зараховуватися до стажу служби в поліції.

Не погодившись із такою відмовою у зарахуванні до стажу служби в поліції періодів служби в підрозділах Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачу надбавки за вислугу років і визначення тривалості чергової відпустки.

Як установлено судом, у період з 21.03.2013 року по 09.03.2017 року ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі

09.03.2017 року позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення складала у календарному обчисленні 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Означене підтверджується наявними у матеріалах справи витягом із послужного списку та копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.03.2013 року.

З 13.03.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 10.03.2017 року № 67 о/с позивача прийнято на службу в поліції та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, суд уважає, що на позивача, як колишнього працівника органів Державної кримінально-виконавчої служби України, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Вказані висновки також підтверджуються тим, що ОСОБА_1 звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

В контексті спірних правовідносин суд також відмічає, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Аналогічні правові висновки наведено Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі №826/16143/18, від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, які є обов`язковими для врахування під час розгляду даної справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що стаж служби позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (в Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі) підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає йому право на встановлення надбавки за вислугу років і визначення тривалості чергової відпустки.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 19.11.2019 у справі №520/903/19, від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, оскільки під час розгляду справи суди повинні враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Таку останню правову позицію, в порівнянні із викладеною відповідачем, наведено судом касаційної інстанції в постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, яку власне й враховано під час розгляду даної справи.

При цьому суд зазначає, що позивач просить зарахувати до стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, який в календарному обчисленні 3 роки 11 місяців 25 днів з 13.03.2013 року по 09.03.2017 року.

Однак, як було встановлено, ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 21.03.2013 року по 09.03.2017 року та вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо не зарахування до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.03.2013 року по 09.03.2017 року, що в календарному обчисленні становить 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів та зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Херсонській області зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.03.2013 року по 09.03.2017 року, що в календарному обчисленні становить 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт, відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Для забезпечення реального виконання судового рішення, на підставі частини другої статті 14 та частини першої статті 382 КАС України, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Херсонській області

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області (вул. Спаська, 39, м. Миколаїв, 54001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо не зарахування до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.03.2013 року по 09.03.2017 року, що в календарному обчисленні становить 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Херсонській області зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.03.2013 року по 09.03.2017 року, що в календарному обчисленні становить 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Херсонській області (вул. Спаська, 39, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Херсонській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту один місяць, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили.

Попередити відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.05.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва