Справа № 420/7995/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7995/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при розрахунку (перерахунку) Головним управлінням пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2023 (після рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року по адміністративної справі № 420/19317/23), і з 01.03.2024 року (після вступу в дію пункту 8. Прикінцевих положень Закону України від 09.11.2022 року № 3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік"), - з застосуванням при цьому обмеження цієї пенсії "з урахуванням максимального розміру пенсії", внаслідок чого пенсія ОСОБА_1 виявилась обмеженою не по Закону або рішенню суду, а самостійно цім пенсійним органом;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області негайно нарахувати та сплатити ОСОБА_1 призначену йому пенсію по інвалідності внаслідок війни з урахуванням вислуги років, в розмірі 90% сум діючого станом на 2021, 2022 і 2023 роки грошового забезпечення ОСОБА_1 , без обмеження пенсії ОСОБА_1 будь яким максимальним або граничним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум, з урахуванням та виплатою в цієї пенсії: щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. (у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб») до основного розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії; підвищень (надбавок) до основного розміру пенсії ОСОБА_1 згідно вимог п.28 ст.13 Закону України № 3552-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та п.6 ст. 1 і абз.4 ст.5 Закону України № 1767-ІІІ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" - як інваліду війни ІІ-ої групи (40% від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), і як особі, яка має заслуги перед державою (23% від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), - саме в тих сумах, які і показані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в розрахунку пенсії ОСОБА_1 від 08.03.2024, а саме у сумах відповідно 944.40 грн. і 543.03 гри., і які з 01.03.2024 року відповідають в державі рівню прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та відповідають вимогам відповідних положень Законів України № 3552-ХІІ і № 1767-1II, які показані у цьому пункті;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, починаючи з 01.07.2021 року, нарахувати ОСОБА_1 борг Головного управління перед ним, якій виник з 01.07.2021 року і є по цей час внаслідок: невиконання Головним управлінням з 01.07.2021 року та по цей час вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щодо щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. до основного розміру пенсії ОСОБА_1 ; невиконання Головним управлінням з 01.03.2024 року та по цей час вимог п.28 ст.13 Закону України № 3552-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та п.6 ст.1 і абз.4 ст.5 Закону України № 1767-ІІІ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" - як інваліду війни ІІ-ої групи (40% від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), і як особі, яка має заслуги перед державою (23% від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), без обмеження при цьому нарахуванні пенсії ОСОБА_1 , з 01.07.2021 року та по цей час будь яким максимальним або граничним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 нарахований борг Головного управління перед ним, без обмеження при виплаті цього боргу пенсії ОСОБА_1 , з 01.07.2021 року та по цей час, - будь яким максимальним або граничним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач зазначив, що він є пенсіонером, який отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Позивач зазначив, що листом відповідач повідомив, що позивачу проведено перерахунок пенсії та її розмір обмежено максимальним розміром.

Позивач вважає, що такі дії ГУ ПФУ протиправними, оскільки рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Протиправність дій відповідача також підтверджується правовими висновками Верховного Суду, згідно з якими після рішення Конституційного Суду від 20.12.2016 року №7-рп/2016 застосування ч.7 ст.43 Закону України №2262-ХІІ є протиправним (постанови від 06.11.2018 року у справі №522/3093/17, від 03.10.2018 року у справі №127/4267/17, від 16.10.2018 року у справі №522/16882/17).

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив, що згідно Закону України від 08.07.2011 № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером, який отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ.

ГУПФУ проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2023 та з 01.03.2024 з урахуванням максимального розміру пенсії, її розмір склав 38776,66 грн.

Розрахунком пенсії з 01.03.2024 підтверджено, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, за результатами проведення якого розмір пенсії став складати 42445,50 грн. Однак, відповідач обмежив максимальний розмір пенсії позивача, сумою в розмірі 38776,66 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивачу пенсія за вислугу років призначена з підстав, на умовах та у розмірі встановлених статтями 12,13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом).

Статтею 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Так, ст. 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону №2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.

Проте при здійсненні перерахунку пенсії позивача ГУ ПФУ обмежив перераховану пенсію десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах належать застосуванню норми ч. 7 ст. 43 Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням рішення Конституційного Суду від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яке має пряму дію, а тому відповідач допустив протиправні дії щодо обмеження позивачу розміру пенсії максимальним розміром при здійсненні перерахунку пенсії.

При цьому вказаний висновок суду зроблений на підставі висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України повинні бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказані висновки сформовані в постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №620/1285/19, від 09.11.2020 року у справі №813/678/18, від 09.02.2021 року у справі №640/2500/18 та полягає у наступному.

Закон України №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом .

Згідно із Законом України від 24.12.2015 № 848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 не чинною є ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в тому числі поліцейським, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в тому числі поліцейських, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2024 обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.03.2024 пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Водночас суд вважає передчасними вимоги про зобов`язання нарахувати та сплатити ОСОБА_1 призначену йому пенсію по інвалідності внаслідок війни з урахуванням вислуги років, в розмірі 90% сум діючого станом на 2021, 2022 і 2023 роки грошового забезпечення позивача, без обмеження пенсії позивача будь яким максимальним або граничним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум, з урахуванням та виплатою в цієї пенсії: щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. (у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб») до основного розміру призначеної позивачу пенсії; підвищень (надбавок) до основного розміру пенсії позивача згідно вимог п.28 ст.13 Закону України № 3552-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та п.6 ст. 1 і абз.4 ст.5 Закону України № 1767-ІІІ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" - як інваліду війни ІІ-ої групи (40% від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), і як особі, яка має заслуги перед державою (23% від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), - саме в тих сумах, які і показані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в розрахунку пенсії позивача від 08.03.2024, а саме у сумах відповідно 944.40 грн. і 543.03 гри., і які з 01.03.2024 року відповідають в державі рівню прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та відповідають вимогам відповідних положень Законів України № 3552-ХІІ і № 1767-1II, які показані у цьому пункті, оскільки станом на день розгляду справи відповідачем ще не проведено перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.03.2024, а тому відсутні підстави вважати, що право позивача на отримання пенсії з урахуванням цих складових та 90% сум грошового забезпечення буде порушено відповідачем.

Крім того, суд зазначає, що розрахунок пенсії позивача з 01.12.2023 містить інформацію про те, що підсумок пенсії (з надбавками) складає 38776,66 грн. та з урахуванням максимального розміру пенсії 38776,66 грн. Таким чином, пенсійний орган проводячи перерахунок пенсії позивача з 01.12.2023 фактично не обмежував її розмір максимальним розміром, а лише формальне зазначення «з урахуванням максимального розміру» не свідчить про дії відповідача щодо її обмеження. Таким чином, позовні вимоги щодо перерахунку пенсії з 01.12.2023 без обмеження максимальним розміром не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити борг, що утворився внаслідок перерахунку пенсії з 01.07.2021, суд зазначає, що дані вимоги були частиною предмета спору у справі № 420/19317/23 та вирішені судом у рішенні від 11.10.2023 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб з 01.07.2021 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити борг, що утворився внаслідок перерахунку пенсії з 01.07.2021 стосуються іншої адміністративної справи № 420/19317/23 та не можуть бути розглянуті в межах судового розгляду по даній справі, у зв`язку з чим, такі вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 244-246, 262, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01.03.2024 пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2024.

Суддя О.О. Хурса