Справа № 440/8112/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий I інстанції: Петрова Л.М.

20 травня 2024 р. Справа № 440/8112/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

21.09.2022 року позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо непроведення відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів розслідувань (спеціальних розслідувань) нещасних випадків за його участю, а саме стосовно травмування та захворювання в грудні 2018 року, які сталися за його участю в робочий час, у період проходження служби, під час виконанням службових обов`язків і повноважень; захворювання та погіршення стану його здоров`я у квітні 2019 року, які сталися за його участі в робочий час, у період проходження служби, під час виконанням службових обов`язків та повноважень; захворювання та погіршення стану його здоров`я впродовж червня-липня 2019 року, які сталися за його участі у період проходження служби; захворювання та погіршення стану здоров`я впродовж червня-жовтня 2021 року, які сталися за його участю у період проходження служби; захворювання та погіршення стану здоров`я у листопаді 2021 року, які сталися за його участі в робочий час, в період проходження служби, під час виконанням службових обов`язків, що призвели до встановлення йому другої групи інвалідності, а також щодо невидачі актів розслідувань (спеціальних розслідувань) або висновків службових розслідувань стосовно вище перелічених нещасних випадків за його участі;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, провести розслідування (спеціальні розслідування) нещасних випадків стосовно травмування та захворювання в грудні 2018 року, які сталися за його участі в робочий час, у період проходження служби, під час виконанням службових обов`язків і повноважень; захворювання та погіршення стану його здоров`я у квітні 2019 року, які сталися за його участі в робочий час, у період проходження служби, під час виконанням службових обов`язків та повноважень; захворювання та погіршення стану його здоров`я впродовж червня-липня 2019 року, які сталися за його участі у період проходження служби; захворювання та погіршення стану його здоров`я впродовж червня-жовтня 2021 року, які сталися за його участі у період проходження служби; захворювання та погіршення стану його здоров`я у листопаді 2021 року, які сталися за його участі в робочий час, в період проходження служби, під час виконанням службових обов`язків, що призвели до встановлення йому другої групи інвалідності, а також видати відповідні акти розслідувань (спеціальних розслідувань) або висновки службових розслідувань стосовно вище перелічених нещасних випадків за його участі, згідно вимог вищезазначених нормативно-правових актів,

- визнати дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України протиправними щодо непризначення та невиплати (з урахуванням виплаченої суми ОГД) йому як колишньому поліцейському одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням II групи інвалідності та втратою 70 % працездатності внаслідок травми та каліцтва, отриманого під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VІІІ) в порядку і розмірах, встановлених п.п. б п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VІІІ та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 (далі Порядок № 4);

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України призначити та виплатити йому (з урахуванням раніше виплаченої суми ОГД) одноразову грошову допомогу по втраті 70 % працездатності у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок травми та каліцтва, отриманого під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VІІІ, п.п. б п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIII і визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності: б) II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, (підтверджено внесенням змін згідно Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017 року), встановлених Порядком № 4 та перерахувати на його банківський рахунок АТ Ощадбанк (із умовою перерахунку 10 відсотків від загальної належної йому суми ОГД (у урахуванням раніше виплаченої суми ОГД) на офіційний спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України за реквізитами: банк - Національний банк України, МФО 300001, рахунок № ГІА0992708, , отримувач: Національний банк України, призначення платежу: Збір коштів на потреби армії України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він в період з 29.03.2010 року до 13.06.2014 року працював на посадах слідчого та старшого слідчого СВ Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області. З 13.06.2014 року до 06.11.2015 року працював на посадах слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи та слідчого відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку СУ УМВС України в Полтавській області, з 07.11.2015 року до 01.11.2016 року працював на посадах слідчого та старшого слідчого відділів СУ ГУНП в Полтавській області, з 01.11.2016 року до 01.04.2017 року працював на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України (ліквідовано відповідно до постанови КМУ від 02.09.2019 року № 841), з 01.04.2017 року до 13.12.2021 року працював на посадах оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого в ОВС Полтавського управління ДВБ НП України (далі - Полтавське управління). В період з 09.03.2021 року до 14.04.2021 року тимчасово виконував обов`язки на посаді т.в.о. начальника сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Полтавській області. 13.12.2021 року Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України винесено наказ № 456 о/с, яким його звільнено на підставі п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ. За час проходження служби на вказаній посаді будь-яких порушень трудової дисципліни допущено не було.

Також позивач зазначив, що 21.11.2021 року він звернувся до відповідача із рапортом щодо необхідності проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження ним служби та під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції. На вказане звернення отримано лист Департаменту № Н-3004/42-02/02-2022 від 11.01.2022 року, відповідно до якого відмовлено у проведенні відповідних розслідувань (спеціальних розслідувань). 13.12.2021 року він черговий раз звернувся до відповідача з письмовим рапортом щодо необхідності проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження служби та під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції. На вказане звернення отримано лист Департаменту № Н-3132/42-02/02-2022 від 28.01.2022 року, відповідно до якого йому відмовлено у проведенні відповідних розслідувань (спеціальних розслідувань).

Позивач зазначає, що на даний час безпідставно залишилися не проведеними розслідування (спеціальні розслідування) за фактами травмувань, захворювань та випадків погіршення стану здоров`я, які мали місце в період служби, під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, та які призвели до тяжких наслідків - встановлення йому другої групи інвалідності. Позивач стверджує, що позиція Департаменту про те, що він ніби не повідомляв про нещасні випадки його уповноважених службових осіб (або йому не було відомо про такі нещасні випадки) є неправдивою, необґрунтованою та, радше за все, свідчить про неналежне виконання такими особами своїх службових обов`язків відповідно до Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут в Національної поліції України», Наказу Національної поліції України від 09.11.2015 року № 83, яким затверджено «Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України» (копію положення додаю) та інших нормативно-правових актів, які регламентують дане питання. Наслідками перенесених травм, захворювань та погіршень стану здоров`я в робочий час, у період проходження служби, під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, є встановлення йому інвалідності другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 471308 від 08.06.2022 року. МСЕК у своєму Акті огляду серії 12ААВ № 471308 від 08.06.2022 року обґрунтовано вірно зазначає, що перенесені захворювання пов`язані з проходженням служби в поліції. Проте, ненадання Департаментом до медичної (військово-лікарської) комісії актів чи висновків службових розслідувань призвело до створення негативних умов та юридичних перешкод, які в подальшому унеможливили для М(ВЛ)К та МСЕК прийняти рішення в частині отримання окремих із вищеперелічених нещасних випадків та визначити їх такими, які сталися з ним як колишнім поліцейським під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції.

Крім того, позивач зазначає, що 30.08.2022 року на підставі наказу Департаменту від 19.07.2022 року № 126 на його банківський рахунок АТ «Ощадбанк» здійснено виплату одноразової грошової допомоги на підставі підпункту «б» пункту 4 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-УІІІ у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року. З розміром виплат він не погоджується, оскільки, з урахуванням вищевказаних обставин, одноразова грошова допомога повинна бути нарахована на підставі підпункту «б» пункту 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIII та складати 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зазначає, що 21.11.2021 року позивач звертався з рапортом до Департаменту (вх. від 15.12.2021 № Н-3004) щодо надання актів або висновків за фактом розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження ОСОБА_1 служби в поліції. Листом ДВБ НПУ від 11.01.2022 року вих. № Н-3004/42-02/02-2022 ОСОБА_1 було повідомлено, що в Департаменті відсутні акти або висновки за фактом розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків за період проходження останнім служби зокрема за фактом захворювання та погіршення стану здоров`я у грудні 2018 року, за фактом виявлення захворювання та погіршення стану здоров`я у квітні 2019 року, за фактами погіршення стану здоров`я у червні та липні 2021 року. Також поінформовано, що за інформацією Полтавського управління Департаменту про зазначені вище факти захворювання та погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 до керівництва Полтавського управління не звертався, крім цього усної інформації також не надавав. 30.12.2021 року за вх. № Н-3132 до канцелярії Департаменту надійшов рапорт ОСОБА_1 від 13.12.2021 року щодо проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження останнім служби та інших питань. Листом ДВБ НПУ від 11.01.2022 року вих. № Н-3004/42-02/02-2022 ОСОБА_1 було повідомлено, що до Департаменту не надходили відповідні матеріали стосовно нещасних випадків за період проходження служби, зокрема за фактом захворювання та погіршення стану здоров`я у грудні 2018 року, за фактом виявлення захворювання та погіршення стану здоров`я у квітні 2019 року, за фактами погіршення стану здоров`я у червні та липні 2021 року.

Крім того, відповідач зазначає, що не заслуговують на увагу посилання позивача про застосування до спірних правовідносин Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, оскільки з 01.07.2019 року втратила чинність. Також не заслуговують на увагу посилання позивача про застосування до спірних правовідносин Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337, оскільки відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку № 337, дія цього Порядку не поширюється на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, військовослужбовців Національної гвардії, курсантів (слухачів) закладів освіти МВС і Національної гвардії. Разом з цим, до 27.11.2020 року розслідування нещасних випадків, що сталися з поліцейськими проводилося відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1346, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за № 83/7404.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що з наявних в Департаменті довідок про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 слідує, шо: причина тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період з 28.12.2018 року до 08.01.2019 року - захворювання загальне; причина тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період з 01.07.2019 року до 11.07.2019 року - захворювання загальне; причина тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період з 01.09.2021 року до 10.09.2021 року - захворювання загальне; причина тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 у період з 13.09.2021 року до 24.09.2021 року - захворювання загальне. Будь-які відомості щодо захворювання ОСОБА_1 у квітні 2019 року в Департаменті відсутні, окрім лише свідчень позивача у позовній заяві про те, що він звертався 09.04.2019 року до лікаря-невропатолога, про що було здійснено запис до його амбулаторної картки. Підстави для проведення розслідувань (спеціальних розслідувань) на підставі вищевказаних довідок про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 взагалі відсутні, оскільки захворювання, на які посилається позивач, відносяться до загальних та за вказаними фактами чинним законодавством не передбачено проведення розслідувань.

Крім того, відповідач зазначив, що 29.08.2022 року Департаментом здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 належної йому суми ОГД у розмірі 223 290 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.08.2022 року№1200. Згідно довідки до акта та виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.06.2022 року серії 12ААВ № 471308, виданих обласною транспортно-радіологічною МСЕК КП «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи», а також довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 08.06.2022 року Серії АГ № 0023111, виданої цією ж медичною установою, слідує, що позивачу встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції з 30.05.2022 року та встановлено 70% (сімдесят відсотків) втрати професійної працездатності. Відповідно до записів у свідоцтві про хворобу від 26.11.2021 року № 325/С ОСОБА_1 29.12.2020 року в побуті отримав травму: «Пошкодження зв`язок правого гомілково-ступневого суглобу та забиття м`яких тканин правої тім`яно-скроневої ділянки». Вказані вище документи позивачем не оскаржувалися та є чинними. Нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VІІІ здійснено відповідно до вимог законодавства України та підстави для нарахування та виплати такої допомоги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 цього Закону, відсутні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) частково задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо проведення службових розслідувань нещасних випадків, що сталися з ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції, яка викладена в листах ДВБ НПУ від 11.01.2022 року вих. № Н-3004/42-02/02-2022 та від 11.01.2022 року вих. № Н-3004/42-02/02-2022.

Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України провести розслідування нещасних випадків стосовно травмування та захворювання ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції згідно поданих рапортів 21.11.2021 року (вх. Департаменту від 15.12.2021 року № Н-3004) та 13.12.2021 року (вх. Департаменту від 30.12.2021 року № Н-3132) та оформити його результати з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що єдиною підставою організації розслідування нещасного випадку є одержання керівником повідомлення про нещасний випадок, і керівник підрозділу, у свою чергу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправною відмови щодо проведення службових розслідувань нещасних випадків, що стався з ОСОБА_1 під час проходження служби, яка викладена в листах ДВБ НПУ від 11.01.2022 року вих. № Н-3004/42-02/02-2022 та від 11.01.2022 року вих. № Н-3004/42-02/02-2022 та зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, провести розслідування (спеціальні розслідування) нещасних випадків стосовно травмування та захворювання ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції згідно поданих рапортів 21.11.2021 року та 13.12.2021 року та оформити його результати з урахуванням вимог Порядку № 1346.

Також суд зазначив, що Департаментом проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII відповідно до вимог законодавства України. Підстави для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII відсутні.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Департаменту внутрішньої безпеки НП України від 13.12.2021 року № 456 о/с майора поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу оперативних розробок Полтавського управління, звільнено зі служби в поліції із 13.12.2021 року на підставі п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ, з виплатою компенсації за 33 доби невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році, установивши розмір премії за грудень 2021 року в розмірі 71,58%.

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 21.11.2021 року (вх. № Н-3004 від 15.12.2021 року) щодо надання актів або висновків за фактом розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження служби, Департамент внутрішньої безпеки НП України листом від 11.01.2022 року № Н-3004/42-02/02-2022 повідомив позивача про те, що в Департаменті відсутні акти або висновки за фактом розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків за період проходження служби зокрема за фактом захворювання та погіршення стану здоров`я у грудні 2018 року, за фактом виявлення захворювання та погіршення стану здоров`я у квітні 2019 року, за фактами погіршення стану здоров`я у червні та липні 2021 року. За інформацією Полтавського управління Департаменту, про зазначені вище факти захворювання та погіршення стану здоров`я позивач в установленому порядку до керівництва Полтавського управління не зверталися, крім цього, усної інформації також не надавали. Крім цього, проінформовано, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 887 утворено як юридичну особу публічного права Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції, який не є правонаступником міліції, чи структурним підрозділом МВС України, та будь-яка інформація з питань можливого ОСОБА_1 травмування під час проходження служби в Полтавському РВ УМВС України в Полтавській області у березні 2013 року у Департаменті відсутня. На теперішній час, чинним законодавством Департамент не наділений повноваженнями щодо проведення розслідувань за фактом можливого позивачем травмування під час проходженні служби в органах внутрішніх справ України (т. 1 а.с. 13).

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 13.12.2021 року (вх. № Н-3132 від 30.12.2021 року) щодо проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження позивачем служби та інших питань, Департамент внутрішньої безпеки НП України листом від 28.01.2022 року № Н-3132/42-02/02-2022 повідомив позивача про те, що до Департаменту не надходили відповідні матеріали стосовно нещасних випадків за період проходження позивачем служби, зокрема за фактом захворювання та погіршення стану здоров`я у грудні 2018 року, за фактом виявлення захворювання та погіршення стану здоров`я у квітні 2019 року, за фактами погіршення стану здоров`я у червні та липні 2021 року. За інформацією Полтавського управління Департаменту, про зазначені вище факти захворювання та погіршення стану здоров`я позивач в установленому порядку до керівництва Полтавського управління не звертався, крім цього, усної інформації також не надавав. Крім цього, проінформовано, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 887 утворено як юридичну особу публічного права Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції, який не є правонаступником міліції чи структурним підрозділом МВС України, та будь-яка інформація з питань можливого травмування позивачем під час проходження служби в Полтавському РВ УМВС України в Полтавській області у березні 2013 року у Департаменті відсутня. На теперішній час, чинним законодавством Департамент не наділений повноваженнями щодо проведення розслідувань за фактом можливого позивачем травмування під час проходження служби в органах внутрішніх справ України. На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» триває процедура ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Разом з тим, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (п. 4 ст. 5 Цивільного кодексу України). Ураховуючи вищевикладене, з приводу можливого травмування під час проходження служби в Полтавському РВ УМВС України в Полтавській області у березні 2013 року запропоновано звернутися до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області. Також повідомлено, що відповідно до зібраних матеріалів розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 29.12.2020 року, підстав для скасування акта № 10 від 16.09.2021 року за формою Н-1 (НПВ) з проведенням повторного розслідування нещасного випадку, згідно з вимогами Порядку розслідування та проведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС від 05.10.2020 року № 705, немає. Про це повідомлялося раніше. (т. 1 а.с. 14).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, перевіряючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (далі - № 2694-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2694-ХІІ визначено поняття охорони праці як систему правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 14 Закону № 2694-ХІІ визначено, що працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Приписами ст. 22 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Із метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.12.2002 року за № 1346 (далі Порядок № 1346).

Згідно із пунктом 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2 Порядку № 1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Пунктом 3.1 Порядку № 1346 передбачено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосередньо керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пунктом 3.4 Порядку № 1346 передбачено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Згідно до пункту 3.5 Порядку № 1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Відповідно до пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Відповідач не заперечує, що позивач звертався до Департаменту внутрішньої безпеки НП України з рапортом від 21.11.2021 року щодо надання актів або висновків за фактом розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження позивачем служби в поліції та з рапортом від 13.12.2021 року щодо проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків під час проходження останнім служби та інших питань.

Відповідно до листів ДВБ НПУ від 11.01.2022 року вих. №Н-3004/42-02/02-2022 та від 11.01.2022 року вих. №Н-3004/42-02/02-2022, в якості підстави для відмови у проведенні розслідування нещасних випадків, слугувало те, що в Департаменті відсутні акти або висновки за фактом розслідування (спеціального розслідування) нещасних випадків за період проходження служби зокрема за фактом захворювання та погіршення стану здоров`я у грудні 2018 року, за фактом виявлення захворювання та погіршення стану здоров`я у квітні 2019 року, за фактами погіршення стану здоров`я у червні та липні 2021 року.

За інформацією Полтавського управління Департаменту, про зазначені вище факти захворювання та погіршення стану здоров`я позивач в установленому порядку до керівництва Полтавського управління не зверталися, крім цього, усної інформації також не надавали.

З аналізу викладеного слідує, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.11.2019 у справі № 823/346/17, від 14.04.2020 у справі № 580/1768/19, від 14.07.2020 у справі № 823/1605/17.

Згідно з пунктом 3.19 Порядку №1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Аналіз змісту наведених положень Порядку № 1346 дає підстави для висновку, що єдиною підставою організації розслідування нещасного випадку є одержання керівником повідомлення про нещасний випадок, і керівник підрозділу, у свою чергу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією.

Таким чином, при зверненні позивача з рапортом про проведення розслідування нещасного випадку, який з ним стався під час проходження служби, відповідачу необхідно було створити комісію з розслідування нещасного випадку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу в проведенні розслідування нещасного випадку, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц