Справа № 755/5938/24
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/5938/24 Суддя першої інстанції: Коваленко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Шведа Е.Ю.,

суддів - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 2 роти батальйону патрульної поліції в селі Чайки Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції Марченка Віталія Миколайовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до інспектора 1 взводу 2 роти батальйону патрульної поліції в селі Чайки Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанта поліції Марченка Віталія Миколайовича (далі - Відповідач, Лейтенант поліції) про скасування постанови серії ЕНА №1600134 від 06.03.2024.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з тим, що при виконанні вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху Позивач не дотримався приписів ч. 1 ст. 161 КАС України, що свідчить про невиконання такої ухвали.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ним було усунуто всі недоліки позовної заяви, на які вказав суд першої інстанції, а відтак оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та утворила перешкоди у доступі особи до правосуддя.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 16.05.2024.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2024 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 09.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки, по-перше, всупереч ч. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України Позивачем не визначено належного відповідача у справі, по-друге, попри вимоги п. п. 4, 5, 8, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України позовна заява окрім опису обставин події не містить змісту позовних вимог, викладу обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, по-третє, ОСОБА_1 не виконано приписи ч. 6 ст. 161 КАС України, адже не надано заяви про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

Спосіб усунення недоліків було визначено судом першої інстанції шляхом: необхідності зазначення відповідача у справі; наведення обґрунтування позовних вимог; подання заяви про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом.

Згаданою ухвалою надано строк для усунення визначених у судовому рішенні недоліків - п`ять днів з моменту вручення копії ухвали, яку Позивачем було отримано 10.04.2024 (а.с. 13).

На адресу Дніпровського районного суду міста Києва 12.04.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній зазначив, що належним відповідачем у справі вважає Лейтенанта поліції, у той час як визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом Позивача, а встановлення обставин належності відповідача і обґрунтованості позову вирішується судом під час розгляду справи, а не на етапі вирішення питання про відкриття у ній провадження. Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 просив визнати поважною причину неподання позовної заяви у десятиденний строк з моменту прийняття оскаржуваної постанови, оскільки вперше він звернувся до суду вчасно, однак позовна заява була повернута ухвалою суду від 25.03.2024.

Ухвалою від 16.04.2024 суд першої інстанції повернув позовну заяву з посиланням на те, що вимоги ухвали від 09.04.2024 виконані не були, оскільки всупереч ч. 1 ст. 161 КАС України ОСОБА_1 не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Як було встановлено вище, серед недоліків, неусунення яких стало підставою для постановлення оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було визначено невідповідність позовної заяви вимогам ч. 1 ст. 161 КАС України. При цьому суд зазначив, що із поданої Позивачем заяви про усунення недоліків позову вбачається, що остання містить визначений суб`єктний склад, обґрунтування щодо позовних вимог та клопотання про визнання поважною причини неподання позовної заяви у встановлений строк.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Аналіз змісту додатків до позовної заяви свідчить, що копія останньої та копії доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи ОСОБА_1 не надавалися.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що, як було підкреслено вище, норми абз. 1 ч. 2 ст. 169 КАС України визначають обов`язок суду в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказати на недоліки позовної заяви, а також спосіб і строк їх усунення. При цьому, у взаємозв`язку з наведеними приписами процесуального Закону положення п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України породжують у суду повноваження з повернення позовної заяви виключно у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, у встановлений судом строк.

Отже, враховуючи, що в ухвалі суду від 09.04.2024 про залишення позовної заяви без руху Дніпровським районним судом міста Києва не зазначалося про невідповідність її вимогам ч. 1 ст. 161 КАС України, а також не вказувалося на спосіб усунення відповідного недоліку, то повернення позовної заяви з викладених в ухвалі від 16.04.2024 підстав є необґрунтованим і таким, що не узгоджується з нормами процесуального права.

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Із змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Коневенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини фактичного усунення ОСОБА_1 недоліків позовної заяви, про які вказано в ухвалі від 09.04.2024, і як наслідок виконання такої ухвали суду першої інстанції, дають підстави для висновку, що помилково постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року - скасувати.

Справу направити до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді О.В. Голяшкін

М.М. Заїка

Повний текст постанови складено та підписано 21 травня 2024 року.