Справа № 620/18438/23
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/18438/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправно бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з не здійснення повного розрахунку при звільнені і виключенні позивача з списків особового складу військової частини;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.12.2020 по 31.10.2023 включно у сумі 537833,38 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що остаточний розрахунок при звільненні був проведений з ним лише 31.10.2023, що є підставою для відповідальності відповідача, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що виконання рішення суду по справі № 620/73/20 відбувалося у передбачений законом спосіб, шляхом стягнення коштів з військової частини НОМЕР_1 в порядку виконавчих проваджень № 64669605 та № 64669692, розпочатих Васильківським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), на підставі виконавчого листа № 620/73/20 від 04.012.2021, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом. Зазначені виконавчі провадження 13.07.2023 та 03.11.2023 закінчено старшим державним виконавцем Васільківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) САЗАНОВИЧ Ю.І. у відповідності до приписів пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з їх виконанням боржником. Вказує, що стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати. Тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки з 23.12.2020 по 31.10.2023 розрахунку при звільненні у розмірі 537833,38 грн. відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2019 № 63-рс ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 6).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2019 № 257 позивача з 14.11.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 7).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі № 620/73/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за 2015-2019 роки; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації на суму грошового забезпечення за період 2016-2018 роки; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за дні невикористаної щорічної додаткової відпустки за 2015-2019 роки, грошову компенсацію за не отримане речове майно та індексацію на суму грошового забезпечення за період 2016-2018 роки. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 по справі № 620/73/20 апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 задоволено частково: рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 в частині задоволених позовних вимог - скасовано та прийнято в цій частині нову постанову; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.11.2019; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.11.2019; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.11.2019; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.11.2019; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації на суму грошового забезпечення за період 2016 -2018 роки; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію на суму грошового забезпечення за період 2016-2018 роки. В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 залишено без змін (а.с. 15-19).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 по справі № 620/2215/21, яке набрало законної сили 01.07.2021, позов ОСОБА_1 було задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільнені і виключенні з списків особового складу військової частини; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 14.11.2019 по 22.12.2020 у сумі 207810,98 грн (403 дні х 515,66 грн./ день = 207810,98 грн); стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. (а.с. 11-14).

Згідно копій платіжних інструкцій від 30.10.2023 № 1699, № 1705 та виписки з карткового рахунку позивача від 01.11.2023, на виконання судових рішень по справі № 620/73/20, відповідачем 31.10.2023 було здійснено виплату ОСОБА_1 4436,44 грн. заборгованості з виплати індексації грошового забезпечення та 10920,35 грн. грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки (а.с. 10, 86, 87).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, стаття 116 КЗпП України викладена у новій редакції та передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За встановленими обставинами, на дату звільнення позивача зі служби (14.11.2019) належна сума індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки не виплачена в повному обсязі, та згідно копії платіжних інструкцій від 30.10.2023 № 1699, № 1705 та виписки з карткового рахунку позивача, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.02.2020, що змінене постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 по справі № 620/73/20, вказані виплати здійснені 31.10.2023 в сумі 4436,44 грн. та в сумі 10920,35 грн.

Таким чином, період прострочення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні тривав з дати звільнення позивача зі служби 14.11.2019 по 31.10.2023, тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбачені частиною другою статті 117 КЗпП України.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 по справі № 620/2215/21, яке набрало законної сили 01.07.2021, ОСОБА_1 було надано судовий захист та стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, по день фактичного розрахунку, а саме за період з 14.11.2019 по 22.12.2020 у сумі 207810,98 грн.

Тому затримка розрахунку при звільненні становить період з 23.12.2020 по 31.10.2023.

Також, у постановах від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц та від 26.02.2020 по справі № 821/1083/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Як вбачається з правового висновку, Верховного Суду, зробленого у постанові від 15.08.2023 по справі № 640/25691/21:

«…12. Поза тим треба застерегти, що правова позиція суду касаційної інстанції основується на нормативному регулюванні спірних правовідносин, зміна якого може вплинути на те, яким чином її застосовувати до правовідносин, які виникли після цієї зміни.

Зазначене застереження у контексті цієї справи зумовлене тим, що з 19 липня 2022 року стаття 117 КЗпП України текст якої написаний вище діє у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ.

Звертаємо увагу, що відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

Суди попередніх інстанцій під час вирішення цього спору керувалися приписами статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2352-ІХ. Принаймні до такого висновку спонукає зміст їхніх судових рішень, надто суду апеляційної інстанції, який визначив суму, яка підлягає стягненню на користь позивача за 1743 днів (за період з 26 грудня 2017 року по 6 жовтня 2022 року), спираючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19. Але наведений у тій постанові підхід щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, був побудований з урахуванням, зокрема, того, що оплаті середнім заробітком підлягав весь час затримки по день фактичного розрахунку. Іншими словами, на той час стаття 117 КЗпП України діяла дещо в іншій редакції, яка не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні.

Вже на дату звернення ОСОБА_1 (18.12.2023) до суду з цим позовом стаття 117 КЗпП України діяла в редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ, і підлягала застосуванню…».

Відтак, зважаючи на вказані норми та правові висновки Верховного Суду, суд погоджується, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не нарахувавши та невиплативши позивачу середній заробіток за час неповного розрахунку при звільненні, втім такий середній заробіток має бути обмежений шістьма місяцями.

Подібний правовий висновок був викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі № 620/1848/23.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час неповного розрахунку при звільненні, за період з 23.12.2020 по 31.10.2023; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 23.12.2020 по 31.10.2023, але не більш як за шість місяців.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд не приймає до уваги, оскільки клопотання про залишення позову без розгляду відповідачем не заявлено, а під час відкриття провадження у справі суд перевірив підстави поважності пропуску строку звернення до суду.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час неповного розрахунку при звільненні, за період з 23.12.2020 по 31.10.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 23.12.2020 по 31.10.2023, але не більш як за шість місяців.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2024.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ