Справа № 140/3950/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3950/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.04.2024 №19 про відмову в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (позовна вимога 1); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення 26.03.2024, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в державних органах та органах місцевого самоврядування з 02.07.1987 по 16.04.2003; з 29.08.2012 по 30.05.2014; з 28.12.2015 по 30.12.2016; з 03.01.2017 по 31.12.2018 та з 01.03.2019 по 31.05.2019, з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024 (позовна вимога 2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Україні Волинській області, як отримувач пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

26.03.2024 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ. При цьому, позивачем до заяви про перехід на пенсію по Закону України «Про державну службу» надано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ у Вінницькій області, яким і було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.04.2024 №19 у зв`язку з тим, що позивач не мала відповідного стажу державної служби станом на 01.05.2016.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки досяг пенсійного віку, має необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», тобто має право на призначення пенсії за віком відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач 2 позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що з 04.07.2001 року набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III, згідно з яким керівні працівники і спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування. Посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування можуть бути зараховані до стажу державної служби по 04.07.2001 (по дату набрання чинності Закону №2493- III).

Враховуючи, що станом на 01.05.2016, на день набрання чинності Законом №889, позивач не обіймала посади державної служби та не має стажу роботи на посадах державної служби 20 років, отже норми а ні п.10, а ні п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, не дотримуються, а отже, позивач немає права на перерахунок пенсії - перехід на пенсію за іншим Законом відповідно до Закону України «Про державну службу». А оскільки, у позивача відсутній стаж роботи державного службовця, довідка від 05.03.2024 №61/1-16/2-24 не може бути предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, за відсутності станом на 01.05.2016 не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби відповідно до пункту 2 Порядку №622, право на обчислення пенсії в порядку, визначеному абзацом другим та третім пункту 4 Порядку №622 згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця у позивача відсутнє. Отже, прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в переході на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Волинській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

26.03.2024 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ. При цьому, позивачем до заяви про перехід на пенсію по Закону України «Про державну службу» надано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ в Вінницькій області, яким і було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.04.2024 №19, у зв`язку з тим, що позивач не мала відповідного стажу державної служби станом на 01.05.2016.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, як наслідок просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

26.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Згідно із ст. 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі-Закон №3723-XII).

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17, від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17, від 02.04.2020 у справі №687/545/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Пунктом 8 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності не цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Питання обчислення стажу державної служби у спірний період роботи регулювалося Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, а після травня 2016 року - Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229. який набрав чинності 01.05.2016.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03 травня 1994 року (була чинною до 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Суд звертає увагу, що як Порядок №283, так і чинний наразі Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Необхідно врахувати, що пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З трудової НОМЕР_1 від 21.07.1987, за записами якої з 02.07.1987 по 16.04.2003 працювала секретарем та сільським головою, а з 29.08.2012 по 30.05.2014; з 28.12.2015 по 30.12.2016; з 03.01.2017 по 31.12.2018 та з 01.03.2019 по 31.05.2019 фахівцем з соціальної роботи центру надання соціальних послуг Ковельської райдержадміністрації, тобто час роботи ОСОБА_1 на державних посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі № 735/939/17 (адміністративне провадження №К/9901/2444/17).

Отже, з врахуванням наявності у позивача трудового стажу на державній службі понад 20 років. Окрім цього, на момент звернення із заявою про переведення на пенсії за віком згідно Закону №889-VIII, позивач досяг встановленого чинним законодавством пенсійного 60-ти річного віку, загальний стаж роботи становить понад 33 роки, що стверджується розрахунком стажу, який міститься в матеріалах пенсійної справи (а.с. 6). Таким чином, при поданні заяви про призначення пенсії за віком відповідно до п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII позивачем були дотримані законодавчо визначені умови, за яких така пенсія призначається, а відтак у відповідача були всі правові підстави для призначення пенсії за віком, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Отже оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший є протиправним.

Щодо позовної вимоги про визначення розміру пенсії на підставі довідок про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024, то суд зазначає наступне.

Так, позивач на час звернення за призначенням пенсії, розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, пенсія ОСОБА_1 підлягає обчисленню у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках, виданих Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21 та узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити нарахування та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення 26.03.2024, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в державних органах та органах місцевого самоврядування з 02.07.1987 по 16.04.2003; з 29.08.2012 по 30.05.2014; з 28.12.2015 по 30.12.2016; з 03.01.2017 по 31.12.2018 та з 01.03.2019 по 31.05.2019, з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024, суд зазначає наступне.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити нарахування та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, при цьому, саме переведення на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII відповідачем не здійснено, тому підстави для перерахунку та виплати даної пенсії відсутні.

Суд дійшов висновку, що питання про нарахування та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, з дати звернення 26.03.2024, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в державних органах та органах місцевого самоврядування з 02.07.1987 по 16.04.2003; з 29.08.2012 по 30.05.2014; з 28.12.2015 по 30.12.2016; з 03.01.2017 по 31.12.2018 та з 01.03.2019 по 31.05.2019, з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024, без переведення на даний вид пенсії є передчасним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 02.04.2024 №19 позивачу безпідставно та необґрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», то суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку буде визнання протиправним і скасування вказаного рішення та зобов`язання перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з часу звернення із заявою, з 26.03.2024, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024, відтак, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас суд зауважує, що у даному спорі є два відповідачі, однак тягар по відшкодуванню судових витрат слід покласти на відповідача 2 ГУ ПФУ в Вінницькій області, позаяк саме він прийняв спірне рішення, яке в подальшому судом визнано протиправним та скасовано. Тобто, вина у виникненні даних спірних правовідносин лежить лише на ГУ ПФУ в Вінницькій області.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., сплачений згідно з квитанцією від 11.04.2024.

Керуючись статтями 139, 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 02 квітня 2024 року №19 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу, необхідного для призначення пенсії державного службовця, періоди роботи ОСОБА_1 в державних органах та органах місцевого самоврядування з 02.07.1987 по 16.04.2003; з 29.08.2012 по 30.05.2014; з 28.12.2015 по 30.12.2016; з 03.01.2017 по 31.12.2018 та з 01.03.2019 по 31.05.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, з часу звернення із заявою, з 26 березня 2024 року, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації за №61/1.16/2-24 від 06.03.2024 та Колодяженською сільською радою за №61/1 від 26.03.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ).

Відповідач 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, місто Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя В.В. Дмитрук