Справа № 320/28046/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року № 320/28046/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 31.03.2023 № 84;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди відбування покарання у місцях позбавлення волі з 09.08.1981 по 13.01.1988, з 18.09.1989 по 18.09.1991, з 28.06.1994 по 27.06.1998;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України 10.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про безпідставність неврахування відповідачем до його пенсійного страхового стажу періоду відбування покарання у місцях позбавлення волі, оскільки робота в`язнів зараховується до загального трудового стажу роботи відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» при умові сплати страхових внесків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі №320/28046/23 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем не надано відзив на адміністративний позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 31.03.2023 № 84 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Абзацом 2 частини першої статті 26 Закону 1058-IV визначено, що починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З вищезазначеного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 50 Виправно-трудового кодексу України (в редакції чинній на час відбування позивачем покарання у місцях позбавлення волі) час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Згідно з пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії після звільнення за умови сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Таким чином, достатньою та необхідною правовою підставою для зарахування до страхового стажу особи, який враховується при призначенні їй пенсії, періоду відбування покарання у відповідному закладі обмеження чи позбавлення волі за наявності сукупності двох умов: 1) підтвердження трудового стажу особи відповідною довідкою; 2) сплата особою страхових внесків протягом такого періоду.

У відповідності до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 12 Порядку №637 встановлено, що час утримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні й на примусовому лікуванні підтверджується довідками органів внутрішніх справ і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури, дізнання та слідства про припинення кримінальної справи чи довідки суду про винесення виправдувального вироку).

Робота в`язнів підтверджується довідкою органів внутрішніх справ і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно положень абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що період страхового стажу до 1 липня 2000 року підтверджується даними, обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.04.2018 по справі №211/3009/17, що враховується судом, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відбував покарання з 09.08.1981 у виправних колоніях.

Листом від 08.05.2023 №.3/9-685, Державна установа «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» надала довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, з якої вбачається, що з травня 1982 по січень 1988 позивач працював та отримував заробітну плату.

Разом з тим, даною довідкою підтверджується, що в період: червень, серпень 1983 року, вересень 1984 року, червень-липень 1985 року, серпень 1987 року позивач заробітну плану не отримував.

Крім того, листом від 03.05.2023 №169/5-23, Державна установа Бучанська виправна колонія (№ 85) вказала, що з 01.07.1990 по 01.09.1991 року позивачу виплачувалася заробітна плата за цей період і сплачувалися страхові внески.

Листом від 04.08.2023 № 27-2964, Державна установа «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» повідомила, що в період з жовтня місяця 1994 року по серпень місяць 1996 року включно, заробітна плата засудженого ОСОБА_1 склала 21 068 300 українських карбованців; в період з вересня місяця 1994 року по квітень місяць 1998 року включно, заробітна плата засудженого ОСОБА_3 склала 862,45 гривень».

Отже, матеріалами справи підтверджується факт роботи позивача в періоди з травня 1982 року по травень 1983 року (включно), липень 1983 року, з вересня 1983 року по серпень 1984 року(включно), з жовтня 1984 року по травень 1985 року (включно), з серпня 1985 року по липень 1987 року (включно), з вересня 1987 року по січень 1988 року (включно), з 01.07.1990 року по 01.09.1991 року, з жовтня 1994 року по серпень 1996 року (включно), з вересня 1996 року по квітень 1998 року (включно).

З викладеного вбачається, що зазначені вище документи подавались позивачем при поданні заяви про призначення пенсії, однак, протиправно не було взяті до уваги відповідачем, що призвело до прийняття протиправного рішення, яке підлягає скасуванню.

У зв`язку із чим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 31.03.2023 № 84 є доведеними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу останньої, а саме: періоди з травня 1982 року по травень 1983 року (включно), липень 1983 року, з вересня 1983 року по серпень 1984 року(включно), з жовтня 1984 року по травень 1985 року (включно), з серпня 1985 року по липень 1987 року (включно), з вересня 1987 року по січень 1988 року (включно), з 01.07.1990 року по 01.09.1991 року, з жовтня 1994 року по серпень 1996 року (включно), з вересня 1996 року по квітень 1998 року (включно).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України 10.03.2023, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.

Як встановлено судом за результатами розгляду справи, відповідачем безпідставно не зараховано страхового стажу позивача періоди з травня 1982 року по травень 1983 року (включно), липень 1983 року, з вересня 1983 року по серпень 1984 року(включно), з жовтня 1984 року по травень 1985 року (включно), з серпня 1985 року по липень 1987 року (включно), з вересня 1987 року по січень 1988 року (включно), з 01.07.1990 року по 01.09.1991 року, з жовтня 1994 року по серпень 1996 року (включно), з вересня 1996 року по квітень 1998 року (включно).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, тому ці витрати слід присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 31.03.2023 № 84.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди відбування покарання у місцях позбавлення волі з травня 1982 року по травень 1983 року (включно), липень 1983 року, з вересня 1983 року по серпень 1984 року (включно), з жовтня 1984 року по травень 1985 року (включно), з серпня 1985 року по липень 1987 року (включно), з вересня 1987 року по січень 1988 року (включно), з 01.07.1990 року по 01.09.1991 року, з жовтня 1994 року по серпень 1996 року (включно), з вересня 1996 року по квітень 1998 року (включно).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. (одна тисяча сімдесят три) 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.