Справа № 522/20907/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/20907/23

Головуючий в 1 інстанції: Федчишена Т. Ю. Дата і місце ухвалення: 26.03.2024р., м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 07.08.2023р. №С/8030, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Також, ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що неявка за викликом на 22.01.2023р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 була зумовлена поважними причинами хворобою ОСОБА_1 , про що останній 07.02.2023р. надіслав відповідачу відповідні підтверджуючі документи. Також, позивач посилався на те, що адміністративне стягнення накладено на нього поза межами строків, встановлених ст.38 КУпАП. Про нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210-1 КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_3 дізнався 22.01.2023р., однак спірну постанову винесено 07.08.2023р. Неявка 22.01.2023р. за повісткою не є триваючою подією, вона відбулася 22.01.2023р. та цього ж дня завершилася.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не доведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення від 26.03.2024р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки посиланням позивача на те, що його неявка по повістці 22.01.2023р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 була зумовлена посажними причинами станом здоров`я і на дату розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП у нього були відповідні підтверджуючі медичні документи.

Також, апелянт посилається на те, що відповідач зобов`язаний був закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Днем виявлення інкримінуємого ОСОБА_1 порушення є наступний за останнім днем, коли він мав обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності протягом 2 місяців з дня, наступного за останнім днем, коли він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому до нього не можна застосовувати стягнення. Станом на 07.08.2023р. строк, передбачений ст.38 КУпАП, безумовно минув.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.01.2023р. військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 22.01.2023р. на 11:30 год.

У розписці про отримання повістки зазначено, що позивач отримав повістку 10.01.2023р. о 16:00 год.

Як зазначає ОСОБА_1 з 20.01.2023р. по 31.01.2023р. він хворів, у зв`язку з чим не мав можливості з`явитися 22.01.2023р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.02.2023р. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву від 03.02.2023р., в якій зазначив, що неможливість прибуття за повісткою була зумовлена його тимчасовою непрацездатністю та просив врахувати зазначену обставину. До заяви позивач додав відомості про огляд сімейного лікаря від 20.012023р., від 25.01.2023р. та від 31.01.2023р., медичні висновки №7274-Т237-Н46Х-99В5 від 20.01.2023р. та №РММН-ВАНХ-Р7НХ-74ЕА від 25.01.2023р.

02.08.2023р. спеціалістом-оператором служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 протокол №М/7219 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 02.08.2023р. о 15:00 год. виявлено ОСОБА_1 , який не з`явився за викликом на 22.01.2023р. о 11:30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Цей факт підтверджується актом про неявку та корінцем повістки.

Зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 07.08.2023р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , кабінет №1.

В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що він хворів, був відкритий лікарняний лист.

07.08.2023р. т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 02.08.2023р. №М/7219, винесено постанову про адміністративне правопорушення №С/8030, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Зазначено, що факт вчинення адміністративного правопорушення виявлено 02.08.2023р. в умовах особливого періоду при доставленні ОСОБА_1 органами Національної поліції до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст.259 КУпАП.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, оскільки він мав обов`язок в умовах особливого періоду з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з отриманням ним повістки, проте добровільно такого обов`язку не виконав. Суд визнав необґрунтованими посилання позивача на порушення відповідачем строку притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, зазначивши, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення було виявлено 02.08.2023р. після доставлення ОСОБА_1 працівниками Національної поліції України до РТЦК та СП.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно абз.1 ч.1 ст.22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною третьою статті 22 Закону передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені.

При цьому, ч.1 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, полягає в тому, що отримавши 10.01.2023р. повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 22.01.2023р. на 11:30 год., позивач за викликом не прибув, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Як стверджує апелянт, інкримінуєме ОСОБА_1 порушення останній скоїв 22.01.2023р. та з наступного дня розпочинає свій відлік передбачений ст.38 КУпАП двомісячний строк накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.210-1 КУпАП. Спірну ж постанову про накладення адміністративного стягнення винесено ІНФОРМАЦІЯ_3 07.08.2023р., тобто з порушенням строку накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необґрунтованість таких доводів апелянта з огляду на наступне.

За змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять визначення поняття «триваюче» правопорушення.

Разом із тим, у теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності.

В контексті правопорушення, передбаченого 210-1 КУпАП, поведінка особи (в даному випадку - позивача) набуває протиправного характеру після нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений у врученій повістці.

Як вже зазначалося колегією суддів, 10.01.2023р. військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 22.01.2023р. на 11:30 год.

Саме неприбуття позивача у зазначені дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення №М/7219 від 02.08.2023р., складеному спеціалістом-оператором служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 .

Отже, в даному випадку відсутні підстави для висновку, що вчинення позивачем правопорушення мало триваючий характер.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що у даному випадку строки притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно обчислювати саме з моменту вчинення правопорушення.

Днем вчинення ОСОБА_1 правопорушення є 22.01.2023р., про вказану обставину було відомо посадовим особам відповідача, обов`язком яких є забезпечення здійснення контролю за прибуттям осіб за повістками, який вони могли і повинні були реалізувати з урахуванням наявності розписки від 10.01.2023р.

Проте, відповідач самоусунувся від виконання покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення здійснення контролю за прибуттям ОСОБА_1 за повісткою на те склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Передбачений ч.1 ст.38 КУпАП двомісячний строк накладення адміністративного стягнення розпочав свій відлік з 23.01.2023р. та станом на 07.08.2023р. сплив, у зв`язку з чим наявні підстави для висновку про прийняття 07.08.2023р. ІНФОРМАЦІЯ_3 м.Одеси спірної постанови поза межами строків, встановлених ст.38 КУпАП.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За наведених обставин та правового регулювання колегія суддів доходить висновку про скасування спірної постанови про адміністративне правопорушення від 07.08.2023р. №С/8030 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з не правильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, ст.38 КУпАП, тому колегія суддів доходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , скасування рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року, з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Часиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено 536,80 грн. судового збору (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №СВ07935541/1 від 08.11.2023р.), а тому, у зв`язку із задоволенням позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 .

Щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024р. відстрочено позивачу його сплату в сумі 805,20 грн. до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги у справі №522/20907/23.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, зазначена сума підлягає стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_2 до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 286, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення від 07.08.2023р. №С/8030, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 536,80 грн. судового збору.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 805,20 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 травня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук