Справа № 480/850/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2024 року Справа № 480/850/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/850/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Шосткинському СПТУ-19 з 01 вересня 1990 року по 4 липня 1991 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію достроково, по досягненню 50 років, з 20.12.2023 року, відповідно до ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як матері дитини з інвалідністю, з зарахуванням до страхового стажу період навчання в Шосткинському СПТУ з 01.09.1990 по 04.07.1991р.
Позивач не погоджується з даним рішення відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує її права.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачам для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Також даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
На виконання вимог суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через систему "Електронний суд" було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що до територіального органу Пенсійного фонду України звернулась ОСОБА_1 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Заява про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянута головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Відповідно до наданих до заяви документів, вік заявника на момент звернення складає 50 років, страховий стаж складає 14 років 07 місяців 26 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 04.07.1991, оскільки в дипломі НОМЕР_1 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Також позивачем не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та документ про місце проживання особи. Враховуючи вищезазначене, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2023 року відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 70-71).
Також представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області через систему "Електронний суд" було надано суду матеріали пенсійної справи позивача (а.с. 47-59). Крім того у клопотанні про долучення доказів, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зазначив, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 N 1058-ІV (далі - Закон №1058) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка 11.11.1995 року народження, мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та відсутністю документа про місце проживання (реєстрації) особи. Пенсійний вік визнаний ст 26. Закон №1058 -50 р. Вік заявника -50 років. Право на призначення дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мають матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Страховий стаж особи 14 років 7 місяців 26 днів. При цьому до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 04.07.1991, оскільки в дипломі НОМЕР_1 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Також заявницею не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Також звернув увагу на те, що серед наданих документів відсутній документ про місце проживання (реєстрації) особи (а.с. 44).
Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву (а.с. 75-76).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернулась до пенсійного органу із заявою від 20.12.2023 року про призначення їй дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства (а.с. 54).
Відповідно до розписки-повідомлення, до заяви позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; ID-картка; диплом про навчання; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; посвідчення доньки Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 , службова записка пенсійного органу (а.с. 55).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 22.12.2023 року № 55 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було відмовлено позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 59). При цьому в даному рішенні зазначено, що вік заявника 50 років, страховий стаж особи 14 років 7 місяців 26 днів.

Крім того в оскаржуваному рішенні зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 04.07.1991, оскільки в дипломі НОМЕР_1 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Заявницею не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Окрім іншого звернуто увагу на те, що серед наданих документів відсутній документ про місце проживання (реєстрації) особи .

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Отже з оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставами для відмови у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, є відсутність необхідного страхового стажу, відсутність висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та відсутність документу про місце проживання (реєстрації) особи. При цьому до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 04.07.1991, оскільки в дипломі НОМЕР_1 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

З оскаржуваного рішення судом встановлено, що страховий стаж позивача становить 14 років 07 місяців 26 днів. При цьому до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 04.07.1991, оскільки в дипломі НОМЕР_1 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Суд зазначає, що перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з пунктом д частини третьої статті 56 Закон України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) (в редакції, чинній на день звернення із заявою про призначення пенсії) період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Отже час навчання у навчальних закладах підтверджується, зокрема, дипломами.

З копії диплому № 9115507, суд вбачає, що позивач у період з 01.09.1990 по 04.07.1991 року навчалася у Шосткинському СПТУ-19 (а.с. 8) та їй присвоєно кваліфікацію повар третього розряду.

Даний диплом не мiстить помарок, виправлень, на ньому є пiдписи директора навчального закладу, заступника директора та печатка, проставлена вiдмiтка про видачу та реєстраційний номер. При цьому підпис «Голови екзаменаційної комісії» відсутній.

Проте суд зазначає, що відсутність підпису голови екзаменаційної комісії не спростовує факту самого навчання позивача та не може бути підставою для не зарахування періоду такого навчання до страхового стажу позивача.

В свою чергу позивач не несе відповідальності за оформлення документів, а відповідальність за належне і правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди навчання, роботи та трудової книжки покладається на керівника навчального закладу, підприємства, організації.

Крім того судом враховано, що запис щодо навчання позивача у Шосткинському СПТУ-19, також міститься в трудовій книжці (а.с. 9). Також судом враховано, що відповідно до записів у трудовій книжці, 22.07.1991 року позивач була прийнята на посаду повара третього розряду в Шосткинський комбінат громадського харчування (а.с. 9). Отже позивач після закінчення Шосткинського СПТУ-19 працевлаштувалася на роботу за набутою професією.

Окрім того згідно ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином суд зазначає, що при виникненні сумнівів, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вправі перевірити інформацію, яка зазначена в дипломі.

Однак матеріали справи не містять доказів щодо здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перевірки достовірності відомостей, зазначених в дипломі.

А відтак суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період її навчання з з 01.09.1990 року по 04.07.1991 року в Шосткинському СПТУ-19, з підстав відсутності підпису голови екзаменаційної комісії.

Щодо ненадання позивачем висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, суд зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Порядок №22-1).

Згідно п.2.17 Порядку №22-1, при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Відповідно до п. 2.18 Порядку №22-1, визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

З системного аналізу пункту 2.18 Порядку №22-1, суд вбачає, що, зокрема, визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги

При цьому висновок лікарсько-консультаційної комісії про час настання інвалідності повинен додатково подаватися до органу Пенсійного фонду при призначенні дострокової пенсії, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, інвалідом з дитинства після досягнення 18-річного віку.

З матеріалів справи судом встановлено, що до заяви від 20.12.2023 року про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, позивачем, зокрема було додано посвідчення Серії НОМЕР_4 , видане 09.10.2000 Білопільським УСЗН, відповідно до якого, ОСОБА_3 , 1995 року народження, донька позивача, отримувала у встановленому порядку державну соціальну допомогу, як інвалід з дитинства (а.с. 48). Дане посвідчення було видано на термін з 29.09.1997 по 01.10.2001 року.

Тобто фактично доньку позивача було визнано особою з інвалідністю з дитинства до 6 річного віку, а отже, в даному випадку, до органу Пенсійного фонду при призначенні дострокової пенсії додатково може подаватись, зокрема, посвідчення одержувача допомоги, а не висновок лікарсько-консультаційної комісії, що і було зроблено позивачем.

При цьому в оскаржуваному рішенні відсутня оцінка наданому позивачем посвідченню Серії НОМЕР_4 .

Також, судом враховано, що в матеріалах справи міститься довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 151080 від 30.09.2015, відповідно до якої ОСОБА_3 (доньці позивача) встановлено третю групу інвалідності по слуху з причин "інвалідність з дитинства" (а.с.12).

Щодо ненадання позивачем документу про місце проживання (реєстрації), суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1.7 та 1.8 розділу І Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 22-1, суд вбачає, що орган, який призначає пенсію, після надходження відповідної заяви (про призначення пенсії) разом з поданими документами зобов`язаний письмово повідомити особу, яка звернулась з такою заявою, про недостатність поданих документів та необхідність надання у тримісячний строк з дня прийняття заяви додаткових документів для призначення пенсії.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували повідомлення пенсійним органом позивача щодо неподання нею документу про місце її проживання (реєстрації) та надання таких документів. На заяві від 20.12.2023 року лише міститься напис позивача про те, що її повідомлено про необхідність надати документ про визнання дитини з інвалідністю до 6 років, термін надання 3 місяця (а.с. 54 (зворотній бік).

Тобто фактично Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, було прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення від 22.12.2023 року № 55, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства та не зараховуючи до страхового стажу позивача період навчання в Шосткинському СПТУ-19 з 01.09.1990 року по 04.07.1991 року, з підстав, зазначених у даному рішенні, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. У даному випадку, органи Пенсійного фонду при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте в порушення зазначеної норми законодавства, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, не доведено правомірність прийнятого ним рішення.

А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2023 року № 55 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Шосткинському СПТУ-19 з 01 вересня 1990 року по 4 липня 1991 року, суд зазначає, що оскільки судом визнано протиправним та скасовано рішення саме Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, то в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Шосткинському СПТУ-19 з 01.09.1990 року по 04.07.1991 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію достроково, по досягненню 50 років, з 20.12.2023 року, відповідно до ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як матері дитини з інвалідністю, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Крім того у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві дострокову пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача загального трудового стажу, а обов`язковою передумовою призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства є наявність визначеного законом загального стажу.

Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні та оскільки судом в даному випадку було скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії саме Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2023 року № 55, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 року про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, з урахуванням висновку суду.

А відтак, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію достроково, по досягненню 50 років, з 20.12.2023 року, відповідно до ст.115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як матері дитини з інвалідністю, задоволенню не підлягають.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, суму судового збору в розмірі 605,60 грн., сплаченого згідно фіскального чеку від 14.02.2024 платіж № (а.с. 33).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2023 року № 55 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 3, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) період навчання в Шосткинському СПТУ-19 з 01.09.1990 року по 04.07.1991 року.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 3, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) від 20.12.2023 року про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, з урахуванням висновку суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 3, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек