Справа № 638/5639/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 р.Справа № 638/5639/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 (головуючий суддя І інстанції: Бугера О.В.) по справі № 638/5639/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії інспектора 3 батальйону 1 роти УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 зі складання постанови серії ЕАС №7014343 від 18.05.2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП незаконними;

- скасувати постанову інспектора 3 батальйону 1 роти УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕАС №7014343 від 18.05.2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що на час складання спірної постанови та притягнення до відповідальності за керування транспортним засобом особою, що позбавлена права керування, позивач не був позбавлений права керування, оскільки постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі №644/1533/23 не набрала законної сили, з підстав оскарження її в апеляційному суді.

Також вказував, що інспектором поліції не доведена законність зупинки транспортного засобу, а отже всі наступні дії відповідача та здобуті у справі докази не є належними та допустимими в розумінні КУпАП та КАС України.

Крім того, звертав увагу на порушення інспектором поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не роз`яснено належним чином та не забезпечено право позивача на користування правовою допомогою адвоката.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 позов задоволено частково.

Постанову інспектора роти 1 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Круць Я.О. серії ЕАС №7014343 від 18.05.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладання на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень, скасовано, провадження у справі закрито.

В частині визнання дій інспектора 3 батальйону 1 роти УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 зі складання постанови серії ЕАС №7014343 від 18.05.2023 незаконними залишено без задоволення.

Департамент патрульної поліції (далі відповідач 1), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції визнано протиправною спірну постанову лише з підстав необізнаності позивача з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі №644/1533/23, якою його позбавлено права керування транспортним засобом.

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що нормами законодавства не передбачено обов`язку інспектора перевіряти виконання обов`язків судами, зокрема належного повідомлення учасників справи про прийняте судом рішення.

Натомість, на час прийняття спірної постанови 18.05.2023 судове рішення від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23 набрало законної сили, на підтвердження чого суду першої інстанції надавалась її копія з Єдиного державного реєстру судових рішень з відміткою про набрання законної сили 16.05.2023. Позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не повідомляв інспектору поліції про оскарження постанови суду та не надавав жодних підтверджень вчинення таких дій.

Звертає увагу, що постановою Харківського апеляційного суду від 26.07.2023 у справі № 644/1533/23 захиснику ОСОБА_1 відмовлено в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 з огляду на не наведення ним поважних підстав такого пропуску, а апеляційну скаргу повернуто.

Зауважує, що позивачу було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, він не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, а також результати такого розгляду. Харківським апеляційним судом встановлено, що про дату та час судового засідання ОСОБА_1 та захисник Щит І.А. були повідомлені належним чином. Отже необізнаність позивача з прийнятим рішенням свідчить лише про його не бажання цікавитись станом судового провадження та не є причиною, що звільняє від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В свою чергу, встановивши факт позбавлення судом ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та набрання відповідним рішенням законної сили, інспектором поліції правомірно прийнято оскаржувану постанову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що не був обізнаний про позбавлення його права керування транспортним засобом на день прийняття спірної постанови (18.05.2023), в подальшому оскаржив постанову суду від 03.05.2023, якою його позбавлено права такого керування, в апеляційному порядку, отже на 18.05.2023 судове рішення не набрало законної сили, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Просить врахувати, що строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23 припав на дію по всій території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнного стану, введеного на підставі указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, що свідчить про наявність підстав для поновлення судом апеляційної інстанції такого строку та, як наслідок, сумнівність твердження відповідачів про набрання судовим рішенням законної сили саме 16.05.2023.

Крім того, зауважує, що інспектором поліції безпідставно зупинено транспортний засіб позивача, а також не роз`яснено йому права на користування правовою допомогою.

Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП (далі відповідач 2) не подало відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.05.2023 інспектором 3 батальйону 1 роти УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 складено постанову серії ЕАС №7014343, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн (а.с. 3).

Згідно постанови, 18.05.2023 о 21:23 у м. Харкові по вул. Клочковська, 194а, водій, керуючи транспортним засобом Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 зупинений за порушення ПДР, під час перевірки встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом Орджонікідзевським районним судом м. Харків, справа № 644/1533/23 від 03.05.2023, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП з огляду на його необізнаність про позбавлення права керування транспортним засобом. У зв`язку з цим, суд першої інстанції скасував постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Факт керування 18.05.2023 ОСОБА_1 транспортним засобом Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 визнається позивачем та підтверджується відеозаписом на диску DVD-RW, наданим відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідачем, за результатами перевірки документів водія, а також відповідної бази даних осіб, які позбавлені права керування транспортними засобами, встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23, яка набрала законної сили 16.05.2023.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови 18.05.2023 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.

Позивач, з твердженням якого погодився суд першої інстанції посилався на не обізнаність з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23, що свідчить про відсутність в його діях умислу на вчинення правопорушення.

Суд першої інстанції виходив з того, що про судове рішення, яким позбавлено права керування позивач дізнався від поліцейського під час прийняття спірної постанови, отримав судове рішення після притягнення його адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та оскаржив його в судовому порядку.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не спростовують наявність в діях позивача складу порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП з огляду на наступне.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23 ОСОБА_1 визнано винним ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

З цієї постанови вбачається, що 13.03.2023 працівником поліції в присутності ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 078488 від 13.03.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Про розгляд судової справи ОСОБА_1 та його представники повідомлялися належним чином, проте у судові засідання, призначені на 06.04.2023, 19.04.2023, 21.04.2023 та 03.05.2023 не прибули.

Вказані обставини свідчать про обізнаність позивача зі складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи про адміністративне правопорушення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на постанову суду від 03.05.2023 подана лише 23.05.2023 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, отже після притягнення позивача до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.07.2023 відмовлено захиснику ОСОБА_3 в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Апеляційний суд зазначав, що отримання позивачем постанови суду лише 22.05.2023 не є поважною підставою пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року набрала законної сили 16.05.2023, оскільки апеляційним судом не відкривалося провадження за апеляційною скаргою.

Твердження позивача про те, що на час ухвалення постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23 на території України діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнний стан, введений на підставі указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а отже строк на апеляційне оскарження підлягав поновленню колегія суддів вважає такими, що фактично свідчать про незгоду з постановою Харківського апеляційного суду від 26.07.2023 у справі № 644/1533/23, яка не є предметом даного спору.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 повинен був бути обізнаним із судовим рішенням, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.

Висновки суду першої інстанції про те, що з моменту набрання постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі № 644/1533/23 законної сили (16.05.2023) та прийняттям відносно позивача спірної постанови (18.05.2023) пройшло 2 дні колегія суддів вважає такими, що не звільняють позивача від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Отже, факт порушення пп. "а " п. 2.1 ПДР України, а саме 18.05.2023 керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який з 16.05.2023 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік, є доведеним, а тому відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності .

Щодо твердження позивача про безпідставну зупинку його транспортного засобу за відсутності порушення ним ПДР України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, в якій зазначено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 31.4.3. "в" ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Так, відеозаписом зафіксовано, що поліцейським зупинено транспортний засіб Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 та повідомлено водію, що причиною зупинки є несправність лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, що забороняє використовувати такий транспортний засіб, а отже водієм порушено п. "в" 31.4.3. ПДР України.

З урахуванням наведеного, вимога поліцейського зупинити транспортний засіб та надати документи для перевірки, зазначені в пункті 2.1 ПДР України відповідає вимогам чинного законодавства.

Твердження позивача про порушення процедури розгляду справи колегія суддів відхиляє, оскільки відеозаписом підтверджено роз`яснення поліцейським процесуальних прав позивачу, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, право на правову допомогу адвоката. При цьому, інспектором задоволено клопотання позивача щодо користування правовою допомогою, надано час на телефонний дзвінок адвокату, яким позивач скористувався. Клопотань про відкладення розгляду справи ним не заявлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 18.05.2023 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив матеріали справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в його задоволенні.

Оскільки за наслідками судового розгляду в задоволені позову відмовлено, отже не підлягають відшкодуванню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 по справі № 638/5639/23 в частині задоволення позову скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова