Справа № 750/5112/24
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/5112/24
Провадження № 2-а/750/90/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Соляника Вадима Юрійовича про визнання неправомірними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Соляника Вадима Юрійовича, в якому просить визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Соляника Вадима Юрійовича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1828509 від 05 квітня 2024 року.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 05 квітня 2024 року о 10 год. 15 хв. по вул. Сосновій, 72 у м. Чернігові керував транспортним засобом ВАЗ 21063 10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме: встановлено газобалонне обладнання. Так, позивач рухався на вказаному транспортному засобі з причепом по вул. Сосновій в м. Чернігові та був зупинений працівниками поліції. Поліцейський повідомив позивача, що в нього на причепі немає бризговика та попросив надати документи. Коли поліцейський встановив, що у позивача наявні всі документи, сказав, що в автомобілі нібито встановлено газобалонне обладнання. Позивач пояснив, що у транспортному засобі демонтовано газобалонне обладнання, а автомобіль використовується виключно на бензині. Також, позивач зазначив, що газовий балон та інші елементи газобалонного обладнання відсутні, однак поліцейський не перевірив цей факт, не склав жодного акту огляду автомобіля чи акту перевірки його технічного стану та почав складати оскаржувану постанову. Крім того, при розгляді справи було порушено право позивача на захист, після клопотання позивача про надання можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, поліцейський продовжив складати постанову. Постанова є незаконною, винесена з порушенням положень КУпАП, а її зміст не відповідає дійсності. Під час складання постанови поліцейський керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними, а тому порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП. Також, поліцейський не врахував суб`єктивну сторону правопорушення, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідач мав право притягнути позивача до відповідальності. Однак, жодних доказів вини позивача немає, а тому відсутній склад правопорушення. Таким чином, поліцейський незаконно виніс оскаржувану постанову, оскільки не мав права притягувати позивача до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідачі подали відзив на позов, в якому просять відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов вказують, що під час патрулювання по вул. Сосновій, 72 у м. Чернігові екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб ВАЗ 21063-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, в якого були відсутні передбачені конструкцією грязезахисні бризговики, що є порушенням пункту 31.4.7 е) Правил дорожнього руху. Поліцейський повідомив причину зупинки, а саме: порушення Правил дорожнього руху та пред?явив законну вимогу надати для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів, поліцейський запитав у позивача чи встановлено в транспортному засобі газобалонне обладнання, на що позивач добровільно надав для огляду підкапотний простір автомобіля, де було виявлено встановлення газового редуктора. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відомостей про переобладнання, встановлення газобалонного обладнання на автомобіль не було. При цьому, позивач не заперечував, що на його автомобілі встановлено газобалонне обладнання. ОСОБА_2 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, має звання старший лейтенант поліції, а тому має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною першою статті 121 КУпАП. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно позивача оскаржувану постанову. Також, поліцейському дозволено використовувати інформацію, отриману, зокрема, із відеотехніки з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, в тому числі і відеозаписи, отримані із відеореєстратора поліцейського. Наявним відеозаписом, зробленим поліцейським за допомогою портативного відеореєстратора, повністю спростовується твердження позивача про те, що в автомобілі демонтоване газобалонне обладнання, а газовий балон та інші елементи газобалонного обладнання в підкапотному просторі автомобіля відсутні. Поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, позивача було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи, та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними, про що свідчить особистий підпис позивача у пункті 8 оскаржуваної постанови. Крім того, поліцейський лише ознайомлює особу з її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і яким саме чином. Позивач попросив, щоб поліцейський викликав адвоката, але йому було роз?яснено, що позивач має право звернутись за юридичною допомогою самостійно і ніхто не забороняє йому скористатися цим правом. Жодних дій щодо реалізації свого права позивач не здійснював. Крім того, законодавством не передбачена обов?язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Також, реалізація цього права позивачем не пов?язана з обов?язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця в галузі права. Поліцейський під час розгляду справи та винесення постанови серії ЕНА № 1828509 від 05 квітня 2024 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама по собі незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення позивача від адміністративної відповідальності. Всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, мають суб?єктивний характер та свідчать про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

05 квітня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Соляником Вадимом Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1828509, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 1828509 слідує, що 05 квітня 2024 року о 10 годині 15 хвилини по вул. Сосновій, 72 у м. Чернігові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме: встановлено газобалонне обладнання, чим порушив пункт 31.3. а) Правил дорожнього руху (а.с. 5).

Постанова містить відомості про долучення до неї відео.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.1 Правил дорожнього руху визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до пункту 31.3 а) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно із частинами першою, другою статті 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок переобладнання транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607 (далі Порядок) визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Згідно з пунктом 3 Порядку переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху (у разі переобладнання п`яти і більше транспортних засобів протягом року), або власником такого засобу в індивідуальному порядку. Переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб`єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання.

Таким чином, оскільки установка в транспортному засобі газобалонного обладнання (спеціального обладнання, не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб) призводить до зміни роботи паливної системи та потужності двигуна, передбачає експлуатацію транспортного засобу на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива, така установка у розумінні норм чинного законодавства є переобладнання транспортного засобу.

Відповідно до пункту 5 Порядку для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища (абзац перший пункту 6 Порядку).

А тому, не дозволяється без погодження з уповноваженою на це Кабінетом Міністрів України організацією переобладнання транспортних засобів, а також застосування додаткового обладнання, експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Згідно з пунктом 32.2. б) Правил дорожнього руху з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджується переобладнання транспортних засобів.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною другою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами, наданими відповідачами до відзиву, зокрема, відеозаписом, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та спростовуються доводи позивача.

Поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що поліцейський при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 121 КУпАП, а тому не знаходить підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Соляника Вадима Юрійовича про визнання неправомірними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Соляник Вадим Юрійович, місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код 40108646.

Суддя