Справа № 420/2021/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2021/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати неправомірною бездіяльність Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023 ;

визнати протиправними діями, що виразились у письмових відповідях від 27.10.2023, 30.10.2023 про примушення ОСОБА_1 виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації;

визнати протиправною дією, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у Кривий Ріг на АДРЕСА_1 ;

стягнути з відповідача по справі - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції компенсацію моральної шкоди у грошовому еквіваленті у сумі 402 000 гривень, шляхом перерахування на банківський рахунок позивача ,

стягнути з відповідача - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції всі витрати, пов`язані із розглядом справи винесенням окремого рішення після розгляду справи по суті та з`ясування всіх витрат;

зобов`язати відповідача - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надати позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у інформаційному запиті ОСОБА_1 від 23.10.2023 , а саме:

а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із записом фіксації порушення ПДР автівкою Reno Kangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години.

б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року.

в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.10.2023 ОСОБА_1 на електронну адресу відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області- направлений інформаційний запит про надання публічної інформації, розпорядником якої є відповідач УПП, , а саме: а) відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із записом фіксації порушення ПДР автівкою Reno Kangoo з держномером НОМЕР_1 , яке, начебто, стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 в проміжку часу між 14:00 до 15:00 години. б) копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 в) копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 . 27.10.2023 від відповідача надійшов лист із змістом, в якому вказано, що для отримання додатків потрібно звернутись до УПП або вказати адресу, за якою Вам відправити ваш запит. Позивач зазначає у позові, що законом не передбачені такі дії з боку особи, яка звертається до розпорядника інформації із запитом, тому відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації". Проте ОСОБА_1 електронним листом від 28.10.2023 направив відповідачу електронну адресу, на яку він очікував отримати відповідь. 30.10.2023 ОСОБА_1 отримав відповідь про те, що диск на електронну пошту не відправляємо, або приходьте, або вкажіть адресу по укрпошті, що, на думку позивача, є відмовою у наданні інформації з причин, не передбачених Законом України "Про доступ до публічної інформації". 13.01.2024 позивач направив електронною поштою відповідачу адресу Укрпошти, за якою він бажав отримати документи за запитом від 23.10.2023, АДРЕСА_2 .

15.01.2024 ОСОБА_1 отримав електронною поштою від відповідача УПП відповідь, в якій зазначено, що у запиті був вказаний номер телефону - НОМЕР_2 , за яким зв`язались і надана адреса АДРЕСА_1 , за якою відправлений диск. Позивач зазначає в позові, що номеру телефону НОМЕР_2 ніколи не зазначалось у запитах ОСОБА_1 , ніякої розмови з відповідачем з цього, або іншого номеру на предмет адреси відправки у Кривий Ріг ніколи не відбувалося. Дії відповідача свідчать про те, що було вчинено розкриття інформації щодо запитувача ОСОБА_1 з порушенням вимог, визначених законом, оскільки інформація була направлена не її запитувачу ОСОБА_1 , а третім невідомим особам. Відповідач по справі, всупереч своїм службовим зобов`язанням діяв лише не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 так й не була надана; інформація стосовно ОСОБА_1 була розкрита шляхом розповсюдження, тобто направленню поштою, третім особам; усі відповіді УПП є зразком кривди, перекручування й офіційної брехні, що не передбачено законами України як обов`язок службових осіб при виконанні своїх функцій.

17.01.2024 позивач подав до суду позовну заяву, яку просить задовольнити.

Ухвалою від 22.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі , вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач вказує на безпідставність позовних вимог. У відзиві зазначено, що 30.08.2023 на стаціонарному посту Коблево по трасі "Одеса-Мелітополь - Новоазовськ" в складі наряду Корвет-0081 був зупинений транспортний засіб RENAULT з державним номерним знаком НОМЕР_1 за порушення правил дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія) під керуванням позивача ОСОБА_1 . Під час перевірки документів позивач надав посвідчення водія, яке мало явні ознаки підробки. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Миколаївської області (далі - СОГ ВП №8). групою вилучено посвідчення водія відповідно до статті 358 Кримінального кодексу України. Подія була зареєстрована в системі інформаційний портал Національної поліції України за № 2062 від 30.08.2023. Також під час перевірки позивача за наявною базою "Інформаційний портал Національної поліції" було встановлено що ОСОБА_1 є тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами та раніше не отримував посвідчення водія категорії "в". В ході подальшої перевірки було встановлено що в салоні вищезазначеного автомобіля знаходяться предмети схожі на магазини від АК-74, спорядженні набоями. За цим фактом перевірку проводили співробітники СОГ ВП №8 відповідно до статті 263 ККУ. Подія зареєстрована у системі інформаційний портал Національної поліції України за № 2067 від 30.08.2023. На ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції було складено протокол серії ААД № 70133 за ч.3 ст.126 КУпАП та винесена постанова серії БАД № 00282 за ч.2 ст.126 КУпАП (вказана постанова була оплачена позивачем на місці зупинки). Відеофіксація вказаної події проводилась на портативні відеореєстратори № 470982, № 474669 та № 470674.

18.09.2023 позивач звернувся до управління патрульної поліції в Миколаївській області зі скаргою (С-582) щодо неправомірності дій інспекторів та скасування постанови серії БАД № 002820 від 30.08.2023. Відділом моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Миколаївській області проведено перевірку інформації, викладеної у скарзі позивача (С-582), під час перевірки було досліджено відеозаписи з портативних відеореєстраторів, пояснення поліцейських та відомості з інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України". За результатами службової перевірки встановлено, що інформація викладена в скарзі (С-582) не знайшла свого об`єктивного підтвердження. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення мало місце та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. За вказаною скаргою було проведено перевірку двома структурними підрозділами, а саме щодо неправомірності дій інспекторів було проведено перевірку відділом моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Миколаївській області. З питання щодо скасування постанови серії БАД №002820 від 30.08.2023 було проведено перевірку відділом адміністративної практики управління патрульної поліції в Миколаївській області. Рішенням вищевказаних перевірок, керуючись п.1 ст.293 КУпАП, керівництвом Управління патрульної поліції в Миколаївській області прийнято рішення про залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.08.2023 року серії БАД № 002820 без змін, а скарги-без задоволення. 21.09.2023 позивачу було направлено відповідь про результати перевірки інформації, викладеної у скарзі С-582 від 18.09.2023 з вихідним номером С-582/41/16/02-2023. 28.09.2023 позивачу було направлено відповідь про результати розгляду звернення, з вихідним номером С-582/41/16/02-2023.

Відповідач не заперечує отримання 23.10.2023 на електрону адресу запиту позивача, на який 27.10.2023 дана відповідь за вихідним номером №49зі/41/16/01-2023 про те, що відповідно до Положення про УПП в Миколаївській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 48/1 від 13.12.2015, зі змінами затвердженими наказом Департаменту патрульної поліції №2566 від 18.11.2021, ведення Журналу із зафіксованими порушеннями ПДР не передбачено. Також у відповіді вказано, що позивачу на його адресу направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №002820 та DVD - диск з всіма наявними відеозаписами по вищевказаній події. Відповідач вважає, що позивачу було надано повну відповідь у строки, встановлені Законом України "Про доступ до публічної інформації". Відповідь на звернення ОСОБА_1 було направлено електронною поштою. Однак через відсутність технічної можливості направлення відеозаписів громадянам цим же засобом електронної пошти, ОСОБА_1 було запропоновано надіслати адресу для направлення диску або забрати самостійно. У постанові Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №851 "Про затвердження Вимог до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету" а саме у п.2 вказано забезпечити використання посадовими особами для здійснення службового листування виключно електронних поштових скриньок, розміщених на серверах, які перебувають у доменній зоні GOV.UA або .УКР. Згідно Доручення Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України від 04.05.2017 року № 1655 "Про заходи із протидії витоку службової інформації" а саме, п. 1.2 категорично заборонено посадовим особам використовувати для пересилання службової інформації електроні поштові скриньки в мережі Інтернет, що не мають належності до домену patrol.police.gov.ua. Департаментом патрульної поліції та його структурними підрозділами, в тому числі управлінням патрульної поліції в Миколаївській області у службовій діяльності для пересилання службової кореспонденції, використовується програмне забезпечення Zimbra на якому зареєстрована офіційна адреса електронної пошти в мережі інтернет. Розмір відеозапису за запитом ОСОБА_1 становить 1,21 ГБ і повністю виключає можливість направлення відеозапису засобами електронного зв`язку, оскільки програмним забезпеченням Zimbra встановлено граничний розмір елемента для можливого пересилання у розмірі 80 Мбайт .

28.10.2023 засобами електронної пошти від ОСОБА_1 повторно надійшов лист, де він вказував лише свою електрону адресу. 30.10.2023 управлінням патрульної поліції в Миколаївській області направлено повторно відповідь про те, що диск з відеозаписом неможливо направити електронною поштою, та запропоновано надіслати адресу Укрпошти або забрати самостійно. Після чого ОСОБА_1 до 13.01.2024 на зв`язок не виходив та інформації щодо адреси не надавав. Тому працівниками сектору документально забезпечення були вчинені дії на пошук адреси ОСОБА_1 задля направлення диску з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі. В подальшому працівниками сектору документального забезпечення диск було направлено рекомендованим листом з повідомленням на ім`я ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Пізніше виявилось, що за вказаною у листі адресою знаходилась юридична компанія HUMAN RIGHTS, працівниками якої було повідомлено, що ОСОБА_1 не є клієнтом даної юридичної компанії та лист було повернуто. З урахуванням норм Закону України "Про захист персональних даних" цілісність даного конверту не була порушена, а інформація що містилась в ньому, не оглядалась, що підтверджується листом від юридичної компанії HUMAN RIGHTS з вхідним номером 2201 від 02.02.2024 та актом огляду повернутого листа №2320/41/16-2024 від 02.02.2024. Наступного робочого дня 05.02.2024 ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 , направлено диск з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу завдання йому моральної шкоди у зв`язку з діями чи бездіяльністю органу державної влади, не доведено наявність шкоди, заподіяною протиправністю дій та причинний зв`язок між цими діями та шкодою. Перебування ОСОБА_1 на реабілітації після лікування не стосується даної справи, оскільки це перебування зумовлене виконанням службових обов`язків.

14.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить відхилити відзив відповідача УПП у повному обсязі, як складений за межами належності до вимог позову та предмету доказування. Зазначає, що лист від 27.10.2023 не містить відповіді на запит інформації. У повторно направленому запиті від 28.10.2023 була зазначена адреса електронної скриньки. Позивачу невідомий номер телефону, за яким відповідач спілкувався ), невідома адреса, за якою відповідач щось відправляв ( АДРЕСА_1 ), в цей час позивач знаходився на реабілітації у місті Одеса після перебування у військовому шпиталі. Березанським районним судом винесено рішення про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення по подіях 30.08.2023, суд зазначив, що доказів правомірної зупинки ТЗ Renault-Kangoo з держномером НОМЕР_1 не надано, як і доказів, що за кермом був ОСОБА_1 , а записи відеореєстраторів змонтажовані. Щодо неможливості надіслати відеозапис електронною поштою, вказує про те, що Законом "Про доступ до публічної інформації" не заборонено надсилати затребувані відеозаписи дрібною нарізкою навіть по 20 КБ. Всі документи, копії яких додані до відзиву, мають дати 02.02.2024 - 06.02.2024, тобто створювались після отримання позову, саме для надання як докази та для введення в оману суд. Наполягає на стягненні моральної шкоди, яка виражена у приниженні від усвідомлювання того, що УПП є стійкою структурою, направленням дій якої є протиправна діяльність під гаслами виконання законів, яких УПП навіть не знає у повному обсязі; стражданнях та муках від усвідомлювання того, що саме завдяки зазначеній діяльності відповідача та Департаменту патрульної поліції взагалі усі жертви людського ресурсу, якими є загиблі з 2014 року є марними ; розчарування від усвідомлення того, що Департамент патрульної поліції взагалі та відповідач УПП діють саме на тих засадах та наративах, проти яких вже два роки триває повномасштабна війна, що життя військовослужбовців даремне, а життя працівників УПП охороняється державою; відчуття несправедливості від розуміння реальності, у якій військовослужбовці мають віддавати свої життя, а відповідач УПП може лише безкарно порушувати норми закону; біль втрат - оскільки за два роки позивач ОСОБА_1 втратив багато побратимів , й виходить так що все, за що загинули побратими - це за можливість безкарності відповідача УПП; невизначеність від усвідомлення факту, що сенсу гинути тисячам не було, бо ворог зовнішній несе менше морального страждання, ніж ворог внутрішній, зокрема відповідач УПП, чи варто продовжувати захищати країну у якій хазяйнують правоохоронці лише на заставах брехні та фальсифікацій, існують на податки всіх українців, загиблих при захисті відповідачів УПП, які продовжують протизаконну діяльність під гаслами законності. Так саме про завдану моральну шкоду наведені обставини свідчать та є неповним переліком, проте достатнім для спростування заперечень відповідача УПП та задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

01.04.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що рішення Березанського районного суду не стосується предмету спору. Провадження по справі було закрито судом через відсутність актуальних відомостей про існування обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та з врахуванням заперечень щодо його обізнаності з припиненням такого обмеження. Вважають доводи позивача щодо фальсифікації доказів наклепом з огляду на особисту неприязнь.

Ухвалою від 26.04.2024 суд витребував додаткові докази.

Від позивача надійшла заява позивача, в якій він вказує на отримання відповіді УПП № 49зі/41/16/01-2023 з вказівкою номеру телефону, який не має до позивача жодного відношення, та зі змістом, що інформація за запитом направляється ОСОБА_1 , та з супроводжувальним текстом листа, що за отриманням додатків треба звернутися особисто або надати адресу, при цьому ніякі відповіді нікуди не надсилались.

Також позивач зазначив, що відповідач УПП в Миколаївській області на запит позивача від 26.04.2024 надав відповідь № 25зі/41/16/01-2024 від 30.04.2024 , із змісту якої вбачається що ствердження відповідача УПП про надання відповіді не відповідає дійсності і не могли бути наданими, оскільки ані відеозапису, ані протоколів, ані подій з порушенням ПДР дорожня розмітка 1.1 (суцільна лінія) не мали місця і не є законними діями посадових осіб.

01.05.2024 відповідач надав додаткові докази у справі. Повідомив суд про те, що надати докази направлення позивачу листа від 27.10.2023 з вихідним номером № 49зі/41/16/01-через електрону пошту УПП в Миколаївській області є неможливим через те, що програмне забезпечення Zimbra, на якому зареєстрована офіційна адреса електронної пошти в мережі інтернет, має обмежені можливості зберігання інформації, вказані докази направлення було видалено за сплином часу. Також надано копії пояснень від працівників сектору документального забезпечення щодо обставин надіслання диску з відеозаписом на адресу юридичної фірми у м. Кривий Ріг. З приводу надання позивачу копій процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, або докази пояснення позивачу причин відсутності таких документів, відповідач повідомив, що сектором правового забезпечення УПП в Миколаївській області здійснюється представництво інтересів Департаменту патрульної поліції по справі № 420/3312/24 за ще одним позовом ОСОБА_1 з приводу скасування тієї ж постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (БАД №002820 від 30.08.2023 року). По вказаній справі у клопотанні про долучення додаткових доказів вих. 6320/41/16-2024 УПП було роз`яснено позивачу що метою зупинки його транспортного засобу було проведення профілактичної бесіди, зважаючи на малозначність скоєного ним правопорушення (порушення дорожньої розмітки 1.1.), тому відеозйомка порушення правил дорожнього руху не проводилась, а складання постанови за ст. 122 ч.1 КУпАП не відбувалось.Судом виявлено, що додані до клопотання копії рапортів інспекторів по вказаній справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є нечинаємі через погану якість копіювання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 23 жовтня 2023 року на електрону адресу Управління патрульної поліції в Миколаївській області надіслав інформаційний запит , у якому він просив надати йому:

1. Відеозаписи із портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із записом фіксації порушення ПДР автівкою RENO KANGOO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08. 2023 року в проміжку часу між 14:00 до 15:00.

2. Копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року.

3. Копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 року

Відповідачем 27.10.2023 дана відповідь електронними засобами про те, що "для отримання додатків вам потрібно звернутись до УПП або вказати адресу за якою вам відправити ваш запит" (мова оригіналу), до цієї відповіді доданий файл 49зі.pdf, який містив лист-відповідь за підписом т.в.о. начальника УПП Олени ЧОВПАН за вихідним номером № 49зі/41/16/01-2023, в якому позивача повідомлено, що відповідно до Положення про УПП в Миколаївській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 48/1 від 13.12.2015, зі змінами затвердженими наказом Департаменту патрульної поліції №2566 від 18.11.2021, ведення Журналу із зафіксованими порушеннями ПДР не передбачено. Також у відповіді вказано, що позивачу на його адресу направляється копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №002820 та DVD - диск з всіма наявними відеозаписами по вищевказаній події.

DVD- диск не був відправлений позивачу своєчасно електронною поштою.

28.10.2023 засобами електронної пошти від ОСОБА_1 повторно надійшов лист, де він вказує лише свою електрону адресу.

30.10.2023 року управлінням патрульної поліції в Миколаївській області направлено відповідь, у якій повторно вказано що диск з відеозаписом неможливо направити електронною поштою, та запропоновано надіслати адресу Укрпошти або забрати самостійно.

Згідно пояснень діловода ОСОБА_6 , наданої суду відповідачем, оригінал відповіді № 49зі/41/16/01-2023 не відправлявся ОСОБА_1 іншими (крім електронного листа) засобами зв`язку через їх відсутність. 06.12.2023 було здійснено дзвінок на номер телефону, зазначений у відповіді на запит , як такий що належав ОСОБА_1 . Особа, які прийняла дзвінок повідомила, що позивач воює і надала адресу, куди відправити відповідь. 07.12.2023 рекомендованим листом з повідомленням на ім`я ОСОБА_1 працівниками сектору документального забезпечення УПП був направлений DVD-диск за адресою АДРЕСА_1 .

13.01.2024 позивач направив електронною поштою відповідачу адресу Укрпошти, за якою він бажав отримати документи за запитом, це - АДРЕСА_2 .

15.01.2024 ОСОБА_1 отримав електронною поштою від відповідача УПП відповідь, в якій зазначено, що у запиті був вказаний номер телефону - НОМЕР_2 , за яким зв`язались і надана адреса АДРЕСА_1 , за якою відправлений диск.

17.01.2024 позивач подав позов до суду, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит від 23.10.2023, зобов`язати відповідача - Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надати позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у інформаційному запиті ОСОБА_1 від 23.10.2023 , вважає протиправними діями, що виразились у письмових відповідях від 27.10.2023, 30.10.2023 про примушення ОСОБА_1 виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації; вважає визнати протиправною дією, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у Кривий Ріг на АДРЕСА_1 ; просить стягнути з відповідача по справі моральної шкоди у сумі 402 000 гривень.

02.02.2024 листом від юридичної компанії HUMAN RIGHTS з вхідним номером 2201 від 02.02.2024 повернуто помилково направлений лист з DVD-диском без пошкоджень та без ознак розкриття. про що складений акт огляду повернутого листа №2320/41/16-2024 від 02.02.2024 та даний факт зафіксовано відеозаписом. В супровідному листі вказано що ОСОБА_1 не є клієнтом юридичної компаній.

05.02.2024 ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 направлено диск з відеозаписом запитуваним у інформаційному звернені за номером 49 зі.

Ухвалою від 17.05.2024 закрито провадження у справі щодо частини позовних вимог: про визнання неправомірною бездіяльності Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023 та зобов`язання надати відеозаписи портативних нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із записом фіксації порушення ПДР автівкою Reno Kangoo з держномером НОМЕР_1 , яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023 року, копії процесуальних документів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки зазначеної автівки 30.08.2023.

Таким чином, суд розглядає вимоги позивача, які залишились не розглянутими, а саме:

- визнати неправомірною бездіяльність Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023 щодо надання копій службових журналів із зафіксованими порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки транспортного засобу 30.08.202, та про зобов`язання відповідача надати позивачу копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР, яке стало причиною зупинки вище зазначеної автівки 30.08.2023 ,

- визнання протиправними дій, що виразились у письмових відповідях від 27.10.2023, 30.10.2023 про примушення ОСОБА_1 виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації;

- визнання протиправною дію, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у АДРЕСА_1 ;

- стягнення моральної шкоди у сумі 402 000 гривень,

- стягнення з відповідача судових витрат.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI).

Згідно з ст. 1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.13 Закону встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту... Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до ч.5,6 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Обставини щодо виконання першого та третього пункту запиту судом досліджено та висновки викладені в ухвали про закриття провадження у справі.

Позивач стверджує, що просив у відповідача надати копії службових журналів із зафіксованим порушенням ПДР. У відповіді № 49зі/41/16/01-2023 від 27.10.2023 отримання якої позивач не заперечує, відповідач вказав про те, що відповідно до Положення про УПП в Миколаївській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 48/1 від 13.12.2015, зі змінами затвердженими наказом Департаменту патрульної поліції №2566 від 18.11.2021, ведення Журналу із зафіксованими порушеннями ПДР не передбачено.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яка виразилась у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.10.2023 щодо п.2, та про зобов`язання відповідача надати позивачу ОСОБА_1 інформацію, відповідно запитаної у п.2 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 23.10.2023 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дій про примушення ОСОБА_1 виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації. Судом встановлено, що позивач до таких дій відносить відповіді від 27.10.2023, 30.10.2023 з пропозицію надати адресу Укрпошти для надсилання диску з відеозаписами або отримати відеозаписи самостійно.

Запит на інформацію має містити поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є. Позивач не заперечує, що відповідачу було відомо тільки електронна адреса позивача. Адреса Укрпошти була повідомлена 13.01.2024, диск надісланий на поштову адресу 05.02.2024.

Відповідач, як розпорядник інформації, не відмовляв в отриманні диску з відеозаписами, а запропонував засіб отримання - або Укрпоштою, або самостійне отримання. Суд констатує, що відповідачем не викладено обґрунтувань або пояснень причин, за якими є об`єктивно неможливо надіслати відеозапис на електронну пошту, які він виклав у відзиві на позовну заяву. А саме, що розмір відеозапису за запитом ОСОБА_1 становить 1,21 ГБ і повністю виключає можливість направлення відеозапису засобами електронного зв`язку, оскільки програмним забезпеченням Zimbra встановлено граничний розмір елемента для можливого пересилання у розмірі 80 Мбайт. Отже, пропозиція надати адресу Укрпошти або отримання нарочно відеозаписів не є свідченням примушення виконувати для отримання відповіді на запит дій, які не передбачені нормами законодавства про доступ до інформації. Можливість надсилати затребувані відеозаписи дрібною нарізкою по 20 КБ , як стверджує позивач у відповіді на відзив, не входить до обов`язку відповідача, оскільки може призвести до звинувачення відповідача у змонтажованості чи неповноті відеозаписів.

Щодо визнання протиправною дію, яка виразилась у розкритті інформації щодо ОСОБА_1 із порушенням вимог, визначених законом та направленні інформації невідомим третім особам у Кривий Ріг на АДРЕСА_1 . Судом встановлено помилковість дій відповідача щодо надсилання запитуваної інформації адвокатській фірмі. Разом з тим, інформація, яка міститься у відеозаписах, не є конфіденційною, не містить персональних даних позивача (ст. 7 Закону), тому згоди позивача на її розповсюдження не потребує. За вказаною у листі адресою знаходилась юридична компанія HUMAN RIGHTS, працівниками якої було встановлено, що ОСОБА_1 не є клієнтом даної юридичної компанії та лист було повернуто. Крім того, при отриманні відповідачем листа компанії встановлено, що цілісність даного конверту не була порушена, а інформація що містилась в ньому не оглядалась, на підтвердження відповідачем надано суду відеозапис з нагрудного відеореєстратора № 470993, лист від юридичної компанії HUMAN RIGHTS з вхідним номером 2201 від 02.02.2024 та акт огляду повернутого листа №2320/41/16-2024 від 02.02.2024. Враховуючи викладене, суд не вбачає порушення прав позивача у вигляді розкриття інформації про нього вчиненими відповідачем діями.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди .

Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст. 1173, 1174 Цивільного Кодексу України відповідно.

Відповідно до статті 1173 Цивільного Кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 Цивільного Кодексу України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, що виражається в моральних, душевних, психічних переживаннях.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, професія, рід занять. стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Матеріалами справи підтверджено, що запитувана інформація була надана позивачу, хоч і несвоєчасно. Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Позивач не просить визнати протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного надання інформації, заяв та клопотань про зміну позовних вимог не подавалось. Тому суд розглядає справу в межах заявлених у позові вимог. Несвоєчасність надання інформації була наслідком як дій відповідача, та і дій самого позивача, який несвоєчасно повідомив свою поштову адресу. На підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачем не надано суду жодного доказу, яким може бути, наприклад , довідка лікарні, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, про наявність діагнозу психоемоційного стресу, або інших хвороб, які пов`язані з діями відповідача. Суд, оцінивши обставин справи, не встановив, що надання відповіді на інформаційний запит із простроченням мало такий негативний вплив на позивача, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, та заподіяло моральної шкоди в розмірі 402000 грн., враховуючи, що позивач є військовослужбовцем та приймає участь у бойових діях, та не має обмеження в доступу до суду.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, як і не зазначено мотивів, з яких позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у 402000 грн. Наведені у позові та відповіді на відзив мотиви та пояснення щодо заподіяння моральної шкоди виходять за межі даного спору та стосуються подій в країні, суб`єктивних думок позивача щодо загальної діяльності органів патрульної поліції. Відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження правомірності своїх правових позицій, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов не належить до задоволення.

Згідно із ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних із порушенням їхніх прав. Вимога щодо стягнення з відповідача всіх витрат, пов`язаних із розглядом справи не підлягає задоволенню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 17.05.2024.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.