Справа № 302/258/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

20 травня 2024 рокум. Ужгород№ 302/258/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (Закарпатська область, смт. Міжгір`я, вул. Шевченка, буд. 77) про визнання незаконними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, в якій просить: 1) Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету № 187 від 13 жовтня 2023 року, яким затверджено акт комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_2 жительки АДРЕСА_2 від 11 жовтня 2023 року; 2) Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету № 52 від 06 лютого 2024, яким затверджено акт комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_2 від 26 січня 2024 року.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 березня 2024 року справу № 302/258/24 за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання незаконними та скасування рішень передано на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

20 березня 2024 року вказана адміністративна справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи передана для розгляду судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу; 16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 820/4089/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції потрібно виходити із суті прав та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За змістом статті 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів.

Частинами першою, третьою статті 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог позовної заяви позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету № 187 від 13 жовтня 2023 року, яким затверджено акт комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_2 жительки АДРЕСА_2 від 11 жовтня 2023 року та рішення виконавчого комітету № 52 від 06 лютого 2024, яким затверджено акт комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_2 від 26 січня 2024 року.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 13 жовтня 20232 року № 187 «Про розгляд земельного спору» затверджено акт комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_2 .

Так, відповідно до акту комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_2 від 11 жовтня 2023 року комісія вирішила: громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які являються власниками суміжних земельних ділянок з урахуванням обставин, що склалися домовитися про подальше землекористування та власність стосовно зазначених вище земельних ділянок, а саме укласти між собою в установленому порядку земельний сервітут, про що повідомити Міжгірську селищну раду; в разі недосягнення згоди комісією буде ініційоване питання щодо звернення до державної інспекції містобудування та архітектури щодо вирішення питання вжиття відповідних заходів, а саме невідповідності намірів забудови земельної ділянки з боку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради Закарпатської області № 52 від 06 лютого 2024 року «Про розгляд земельного спору» затверджено акт комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до акту комісії по розгляду заяви гр. ОСОБА_1 від 26 січня 2024 року комісія вирішила громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які являються власниками суміжних земельних ділянок з урахуванням обставин, що склалися домовитися про подальше користування та власність стосовно зазначених вище земельних ділянок, а саме укласти між собою в установленому порядку земельний сервітут, про що повідомити Міжгірську селищну раду; направити звернення до державної інспекції містобудування та архітектури щодо вирішення питання вжиття відповідних заходів, а саме невідповідності забудови земельної ділянки з боку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач грубо порушив його права, оскільки розглядав та рекомендував встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку ОСОБА_3 , але не відобразив у своєму акті. Також позивач вважає грубим порушенням відповідача те, що в обох рішеннях та в обох актах вказано рекомендувати встановлення земельного сервітуту через ігровий майданчик та подвір`я земельної ділянки позивача. Таке встановлення сервітуту позивач вважає таким, що суперечить фактичній ситуації на земельній ділянці, оскільки встановлення такого сервітуту відбувається через будівлю, яка була запроектована у 2011 році та здана в експлуатацію під час повторного розгляду такого питання.

Враховуючи вищенаведене, звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту майнових прав позивача, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 817/986/17, постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 640/109/19, ухвалі від 18 серпня 2021 року у справі № 420/6319/21.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, правовідносини, пов`язані з прийняттям оскаржених рішень, підпадають під визначення приватноправових і з урахуванням суб`єктного складу сторін мають вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, беручи до уваги характер спірних правовідносин та суб`єктний склад, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі в зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання зазначених положень, суд роз`яснює позивачеві, що оскільки юрисдикція адміністративного суду, незважаючи на суб`єктний склад з участю органу місцевого самоврядування не поширюється предметно на правовідносини в даній справі, то даний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства Міжгірським районним судом Закарпатської області.

Окремо необхідно зазначити, що згідно з положеннями статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

У свою чергу, розгляд даної адміністративної справи Закарпатським окружним адміністративним судом безумовно призведе до прийняття судом першої інстанції рішення з порушенням правил предметної підсудності, що, за приписами частини першої статті 318 КАС України, матиме наслідком скасування такого рішення і направлення справи на новий розгляд, що також призведе до затягування строків розгляду справи по суті та не сприятиме захисту порушених прав, свобод і інтересів позивача впродовж розумного строку.

З огляду на вищенаведене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 має бути розглянутий саме Міжгірським районним судом Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (Закарпатська область, смт. Міжгір`я, вул. Шевченка, буд. 77) про визнання незаконними та скасування рішень.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька