Справа № 280/5993/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5993/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №280/5993/23 (головуючий суддя першої інстанції Прасов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними відмову та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Департаменту патрульної поліції у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період березень 2021 року - червень 2023 року у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року за №375, оформлену листом від 27.06.2023 року за №11357/41/5/05-2023;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не видання наказів, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 : додаткової доплати до грошового забезпечення за період березень 2021 року - липень 2023 року (включно) у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29:04.2020 року за №375; доплати за службу в нічний час за період з 16.04.2016 року по 31.12.2017 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 : додаткову доплату до грошового забезпечення за період березень 2021 року - липень 2023 року (включно) у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року за №375; доплату за службу в нічний час за період з 16.04.2016 року по 31.12.2017 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 16.04.2016 року по 31.12.2017 року.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 16.04.2016 року по 31.12.2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсягу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що за час служби в органах поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції в період з березня 2021 року по дату звернення до суду позивач був задіяний в забезпеченні життєдіяльності суспільства та безпосередньо контактував із населенням, що підтверджується довідками обліку несення служби за 2021 2023 роки та умовами його служби згідно з посадовою інструкцією. Враховуюче вказане, 07.06.2023 року позивач звернувся до відповідача із відповідним рапортом, в якому просив нарахувати та виплатити йому доплату до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по дату розгляду вказаного рапорту відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова №375), а також доплату за роботу в нічний час за період з 2016 року по 2018 роки, бо має право на означену доплату до грошового забезпечення за весь спірний період.

Відповідач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , проходить службу в органах Національної поліції України на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції по теперішній час.

Позивач вважає, що за період проходження служби, а саме: з березня 2021 року по липень 2023 року (включно), останньому протиправно не нараховано та не виплачено додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах, яка установлюється на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року, а також доплату за роботу в нічний час за період з 2016 по 2018 роки.

Не погоджуючись із невиплатою вказаної доплати, позивач оскаржив дії відповідача до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач у позовній заяві просив суд «визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не видання наказів», однак не конкретизував яких саме «наказів», що виключало можливість суду задовольнити таку позовну вимогу.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає «Про Національну поліцію» (далі по тексту - Закон №580).

Згідно з частинами першою та другою статті 94 Закону №580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.11 Розділу ІІ «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженого 06.04.2016р. наказом Міністерства внутрішніх справ України №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016р. за №669/28799 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

При цьому, частиною першою статті 91 Закону України від 02.07.2015р. за №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських, як службу в нічний час.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, інформація у документах, наданих до суду від Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Запорізькій області, не є ідентичною.

Крім того, надані до суду від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Довідки обліку несення поліцейським служби в нічний час за 2016, 2017 роки не відповідають формі, визначеній у Додатку №1 до «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», так у вказаних Довідках відсутні підписи у графах «Підпис». Інші докази які б підтверджували достовірність інформації у наведених Довідках у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що інформація у Довідках обліку несення поліцейським служби в нічний час за 2016, 2017 роки, наданих Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області, не відповідає дійсності.

Враховуючи викладене, у апеляційного суду та суду першої інстанції відсутні підстави ставити під сумнів інформацію вказану у документах, які надані до суду Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області.

Також, відповідачем не доведено та не спростовано правильність не нарахування та не виплати позивачу доплати за службу в нічний час у період з 16.04.2016 року по 31.12.2017 року з урахуванням інформації наведеної Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області у зазначених Довідках.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що відповідачем не здійснено нарахування та виплату додаткової доплати на період дії карантину за період березень 2021 року червень 2023 року пропорційно відпрацьованому часу позивача в умовах наведених у п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020р. за №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни».

Згідно відомістю №370 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року по ОСОБА_1 у липні 2021 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову доплату на період дії карантину у сумі 9664 грн. 89 коп.

При цьому, позивачем не заперечується нарахована та виплачена йому сума 9664 грн. 89 коп. додаткова доплата на період дії карантину.

Матеріали справи не містять доказів не дотримання відповідачем приписів п.4, п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020р. за №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни».

Апеляційний суд вважає, що посилання позивача на помилковість висновку суду в цій частині є необґрунтованим, оскільки доказів протилежного, окрім власної позиції, викладеної у позовній заяві та в апеляційній скарзі, позивачем не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року в адміністративній справі №280/5993/23 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року в адміністративній справі №280/5993/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко