Справа № 240/15972/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15972/23

Головуючий у 1-й інстанції: Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

20 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 152655,36 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на 12.02.2024 у ОСОБА_1 немає податкового боргу, що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Житомирській області від 12.02.2024 № 360/АП/06-30-13-06-11 про відсутність заборгованості.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що станом на 26.01.2024 за ОСОБА_1 рахувався податковий борг у сумі 152655,36 грн. Вказаний податковий борг скасовано у зв`язку із зверненням платника на звірку, станом на 25.03.2024 заборгованість відсутня. Вказано, що у зв`язку із відсутністю заявленого до стягнення податкового боргу, рішення суду першої інстанції не підлягає виконанню про що відомо відповідачу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що Головне управління ДПС у Житомирській області сформувало та направило ОСОБА_1 податкову вимогу від 02.09.2019 № 61582-53 про сплату податкового боргу, розмір якого станом на 01.09.2019 складає 127773,36 грн.

Податкову вимогу від 02.09.2019 № 61582-53 ОСОБА_1 отримала 27.12.2019.

Податковим повідомленням-рішенням від 11.03.2020 № 0-0613 визначено податкове зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 71608,68 грн, а податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2021 № 0-0613 - 81046,68 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 11.03.2020 № 0-0613 отримане відповідачем 25.05.2020, податкове повідомлення-рішення від 29.06.2021 № 0-0613 - 27.08.2021

Позивач зазначає, що у зв`язку із зверненням платника на звірку нарахування вказаних податкових зобов`язань було скасоване.

У позовній заяві зазначено, що з огляду на несплату ОСОБА_1 податкових зобов`язань, визначених вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, виник податковий борг у загальному розмірі 152 655,36 грн.

У зв`язку із непогашенням вказаного податкового боргу, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність у ОСОБА_1 вказаного податкового боргу, який відповідач добровільно не погашає, наявні підстави для стягнення податкового боргу за рішенням суду.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 54.5. статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як передбачено пунктом 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно із пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що у зв`язку із проведенням звірки скасовані податкові зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 11.03.2020 № 0-0613 та від 29.06.2021 № 0-0613 - 81046,68 грн.

Відповідно до поданою відповідачем довідки Головного управління ДПС у Житомирській області від 12.02.2024 № 360/АП/06-30-13-06-11 про відсутність заборгованості станом на 12.02.2024 у ОСОБА_1 немає податкового боргу.

Доводи позивача про те, що вказаний податковий борг рахувався за відповідачем станом на дату звернення до суду із вказаним позовом та ухвалення рішення судом першої інстанції, колегія суддів відхиляє, адже такі доводи не підтверджені жодними доказами.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що податковий борг про стягнення якого подано позов за відповідачем не рахується, що свідчить про відсутність предмета спору, а отже й підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, якою понесено витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4026 грн, вказану суму витрат на сплату судового належить сплатити на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області судовий збір у розмірі 4026 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.