Справа № 280/1941/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Справа № 280/1941/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; )

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2023 року №12 та зобов`язати призначити, пенсію за заявою позивача від 30.10.2023 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати позивачу до пенсії за віком на пільгових умовах в кратному розмірі період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України починаючи з 30.08.2015 по 02.12.2015, з 13.12.2015 по 24.12.2015 року, з 12.01.2016 по 22.10.2016 року, з 21.06.2018 по 26.12.2018, з 27.06.2019 по 20.02.2020 року, з 18.05.2020 по 27.05.2020 року, з 12.08.2022 по 21.02.2021 року, з 08.11.2021 по 24.02.2022 року, з 24.02.2022 по 01.12.2022 року, з 05.01.2023 по 24.08.2023 року, з 30.08.2023 по 18.09.2023.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що йому відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За змістом оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника, оскільки зазначена не повна дата народження 1963, а також є виправлення у прізвищі. Також не зараховано до страхового стажу періоди роботи відповідно до архівних довідок від 16.10.2023 №282, №285 у зв`язку з тим, що в документі не вказані роки, не зазначено повне по-батькові або взагалі відсутнє. Крім того, не враховано до стажу роботи період проходження військової служби в кратному розмірі, який підтверджується довідками про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Вказує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано докази по справі.

19.04.2024 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 30.10.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій. Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 03.11.2023 року № 12 позивачу відмовлено у призначені дострокової пенсії, у зв`язку з невиконанням умов щодо подання документів на призначення вищезазначеної пенсії та відсутністю необхідного страхового стажу. Вік позивача на дату звернення становить 58 років. Страховий стаж позивача становить 09 років 03 місяці 27 днів. На підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), зазначеним вище рішенням позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутній необхідного страхового стажу роботи 25 років. Зазначає, що оскільки в трудовій книжці колгоспника позивача № 11 від 23.07.1980 року дата народження (1963) не збігається з паспортними даними (18.09.1963 р.), а також є виправлення у прізвищі, то є сумніви щодо належності позивачу трудової книжки колгоспника № 11 від 23.07.1980 року. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи відповідно до архівних довідок від 16.10.2023 № 282, № 283 та №285 виданих «Тернуватською селищною радою» Запорізької області про кількість відпрацьованих людино-днів, оскільки в зазначених довідках по батькові позивача зазначено неповне або взагалі не зазначено, що не відповідає паспортним даним позивача. Позивачем до Управління інші документи, які підтверджують роботу за цей період не було надано. Виходячи із вищезазначеного, дії відповідача 2 не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

02.05.2024 відповідач 2 подав витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач, звертався 30.10.2023 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та доданими до неїдокументами для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до ст. 115 Закону № 1058-ІV. Заяву за принципом екстериторіальності передано на розгляд ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Розглянувши заяву та додані до неї документи, відповідачем 2 03.11.2023 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний страховий стаж, передбачений ст. 115 Закону № 1058-ІV. Встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 9 років 3 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення дострокової пенсії. Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. При обчисленні стажу роботи в колгоспі після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Отже, єдиною підставою для неврахування до трудового стажу часу роботи колгоспника є невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин. Також, відповідач 2 звертає увагу суду на те, що п. 26 Порядку №637 передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Водночас до заяви на призначення пенсії відповідного рішення про встановлення юридичного факту позивачем не надано. З огляду на вищевикладене, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначає, що відповідачем 2 жодним чином не порушені права позивача при реалізації ним права на призначення дострокової пенсії.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.10.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи наведене, заява позивача від 30.10.2023 про призначення дострокової пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням від 03.11.2023 № 12, прийнятим ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком та зазначено, що необхідний страховий стаж становить 25 років, страховий стаж позивача становить 9 років 3 місяці 27 днів. До страхового стажу не зараховано періоди з трудової книжки колгоспника №11 від 23.07.1980,оскільки запис внесений з порушенням Інструкції №162 від 20.06.1974 «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях». При заповненні на першій сторінці передбачено дата народження: число, місяць, рік, даний запис зроблено неналежним чином, а саме, зазначена не повна дата народження 1963 також є виправлення у прізвищі. Відповідно до архівних довідок від 16.10.2023 №282 (за 1980,1981 роки) №283 (за 1984, з січня по квітень та з червня по грудень 1985, 1986, 1987, 1988 роки), №285 (за 1996, 1997, 1998, 1999 роки) виданими «Тернуватською селищною радою» Запорізької області про кількість відпрацьованих людо - днів, не враховано у зв`язку з тим, що у документі не вказані роки не зазначено повне по батькові або взагалі відсутнє. Відмовлено в призначенні пенсії згідно ст. 115 Закону № 1058-ІV у зв`язку з невиконанням умов щодо подання документів на призначення вищезазначеної пенсії та відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погодившись з відмовою в призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно до частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закон №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтею 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 вказаної статті Закону №2232-ХІІ передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та військову службу за контрактом осіб рядового складу.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено документи, які є підставами надання особі статусу учасника бойових дій.

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом 2 п. 1 ст. 8 Закону №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року "Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/2607 відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.92 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці), зокрема:

- участь у бойових діях у воєнний час;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що час такої служби підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 року у справі №348/347/17, від 30.07.2019 року у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17) та від 21.03.2023 року у справі №160/6146/19.

Підпунктом 6 п.2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:

військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації: документи про проходження військової служби (служби); довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації; посвідчення учасника бойових дій.

особам, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 (з числа резервістів, військовозобов`язаних, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), 20, 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних, особами, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Отже, положеннями Порядку 22-1 визначено посвідчення учасника бойових дій та довідку про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначають як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій, які кожний окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.06.2021 по справі №340/576/19.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 26.08.2016.

Згідно з довідкою начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.01.2024 № 2/3/52 позивач дійсно проходив військову службу: строкову військову службу в період з 08.06.1982 по 08.06.1984; військову службу за мобілізацією в період з 27.07.2015 по 25.10.2016; військову службу за контрактом в період з 31.07.2017 по 02.11.2017; військову службу за контрактом в період з 21.06.2018 по 26.12.2018; військову службу за контрактом в період з 05.06.2019 по 18.09.2023.

Згідно з довідкою начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.01.2024 № 2/3/53 позивач дійсно в період з 30.08.2015 по 02.12.2015, з 13.12.2015 по 24.12.2015, з 12.01.2016 по 22.10.2016, з 21.06.2018 по 26.12.2018, з 27.06.2019 по 20.02.2020, з 18.05.2020 по 27.05.2020, з 12.08.2020 по 21.02.2021, з 08.11.2021 по 24.02.2022, з 24.02.2022 по 01.12.2022, з 05.01.2023 по 24.08.2023, з 30.08.2023 по 18.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З розрахунку стажу для визначення права на дострокову пенсію за віком, наданого відповідачем 2, встановлено, що вказані періоди служби до загального страхового стажу позивача зараховані частково: з 01.06.2016 по 31.10.2016, з 01.07.2018 по 30.11.2018, з 06.12.2018 по 31.01.2019, з 01.07.2019 по 30.06.2023, в одинарному обчисленні.

Судом витребувано докази по справі, з яких встановлено, що при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком від 30.10.2023 позивачем до заяви подано такі документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, копію паспорту, військовий квиток, довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, документи про місце проживання (реєстрації) особи, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, посвідчення учасника бойових дій, трудова книжка або документи про стаж.

При цьому, до заяви про призначення пенсії від 30.10.2023 позивачем не долучалися та не могли бути долучені довідки від 15.01.2024 № 2/3/52, № 2/3/53 оскільки з огляду на дату їх складання, такі були складені вже після винесення оскаржуваного позивачем рішення, отже до органів Пенсійного фонду не подавались, ним не досліджувались, та не могли бути враховані, доказів іншого до суду не надано.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що адміністративний суд не може підміняти собою орган Пенсійного фонду України в питанні оцінки документів, необхідних для призначення пенсії за віком, в контексті наявності у особи відповідного права на пенсію за умови, якщо такі документи не подавались до уповноваженого органу та не розглядались ним.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з відсутністю доказів подання позивачем до заяви про призначення дострокової пенсії за віком довідок начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.01.2024 № 2/3/52, № 2/3/53, а також відсутністю доказів того, що відповідачі відмовили позивачу у врахуванні таких документів з тих підстав, про які позивач зазначає у позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість позовних вимог в частині зарахування періодів роботи в кратному розмірі періоду безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України починаючи з 30.08.2015 по 02.12.2015, з 13.12.2015 по 24.12.2015 року, з 12.01.2016 по 22.10.2016 року, з 21.06.2018 по 26.12.2018, з 27.06.2019 по 20.02.2020 року, з 18.05.2020 по 27.05.2020 року, з 12.08.2022 по 21.02.2021 року, з 08.11.2021 по 24.02.2022 року, з 24.02.2022 по 01.12.2022 року, з 05.01.2023 по 24.08.2023 року, з 30.08.2023 по 18.09.2023.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, на час розгляду справи по суті є самостійною і достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Щодо інших періодів роботи, які не були зараховані до страхового стажу позивача, відповідно до трудової книжки колгоспника № 11 від 23.07.1980 року та архівних довідок від 16.10.2023 № 282, № 283 та №285 виданих «Тернуватською селищною радою» Запорізької області про кількість відпрацьованих людино-днів, суд звертає увагу, що за змістом позовних вимог позивач не оспорює не зарахування вказаних періодів до страхового стажу при призначенні пенсії.

Крім того, з наданої до матеріалів справи трудової книжки колгоспника № 11 від 23.07.1980 року встановлено, що на титульному аркуші такої дійсно міститься виправлення у прізвищі особи, якій вона належить з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Статтею 62 Закону Закон №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Підтвердження трудового стажу іншими документами здійснюється виключно у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно до п. 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, ", затвердженого постановою Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310, (далі-Порядок №310) трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Пунктом 6 Порядку № 310 передбачено, що всі записи в трудові книжки засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або уповноваженою правлінням колгоспу особою та печаткою.

Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція № 162), що діяла на момент заведення трудової книжки колгоспника позивача № 11 від 23.07.1980 року, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984". Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно п. 2.5 Інструкції 162, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції № 162 першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

За змістом пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника … До трудової книжки вносяться відомості про працівника, крім іншого, дата народження..

За приписами п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 (далі - Інструкції №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

За приписами п.2.6 Інструкції №58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису та засвідчити таке виправлення належним чином. При цьому, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Такий порядок засвідчення виправлені має легітимну мету убезпечити від самовільного та безпідставного внесення записів до трудової книжки та виправлень до них, за відсутності на те правових підстав сторонніми особами, у тому числі й власником відповідної трудової книжки.

Суд зазначає, що надана до матеріалів справи копія трудової книжки колгоспника №11 від 23.07.1980 року не містить інформації про особу, яка внесла відповідні виправлення до прізвища її власника, не містить інформації про особу, яка таку трудову книжку колгоспника заповнила, та інших обов`язкових даних, отже, суд доходить до висновку, що сумніви органу пенсійного фонду щодо належності позивачу трудової книжки колгоспника № 11 від 23.07.1980 року є обґрунтованими.

Крім того, за змістом архівних довідок від 16.10.2023 № 282, № 283 та №285 виданих «Тернуватською селищною радою» Запорізької області про кількість відпрацьованих людино-днів, вказано, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу ім.Карла Лібкнехта з липня 1980 р по грудень 1980 р. « ОСОБА_4 », з липня 1981 р. по грудень 1981 значиться « ОСОБА_5 ». Інша особа з прізвищем ОСОБА_3 іменем ОСОБА_6 та по батькові ОСОБА_7 не значиться.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 28 Цивільного кодексу України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідач не уповноважений надавати оцінку належності правовстановлюючих документів певній особі у випадку невідповідності зазначених в них прізвища, ім`я або по батькові записам, які містяться в документах, що посвідчують особу.

Не відноситься підтвердження таких фактів і до повноважень адміністративного суду, адже наведене не узгоджується із завданнями адміністративного судочинства України та суперечить положенням частини 2 статті 2 КАС України.

Суд зазначає, що не є поодинокими ситуації, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах.

Чинне законодавство передбачає механізм виправлення даної ситуації, відповідно до якого у випадку, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особа має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, окрім паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відмовивши позивачу в зарахуванні до страхового стражу періодів роботи відповідно до трудової книжки колгоспника № 11 від 23.07.1980 року та архівних довідок від 16.10.2023 № 282, № 283 та №285 виданих «Тернуватською селищною радою» Запорізької області, відповідач 2 діяв обґрунтовано та в межах наданих повноважень.

Згідно з частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

З урахуванням положень статті139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20.05.2024.

Суддя М.О. Семененко