Справа № 520/10870/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

21 травня 2024 р. справа № 520/10870/24
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про 1) визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2024 з обмеженням її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році"; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (нарахованої відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/23636/23) з 01.03.2024 без обмеження її максимального розміру з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024р. "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83 % сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум,

встановив:

Позов надійшов до суду 23.04.2024 р., і ухвалою суду від 24.04.2024р. був залишений без руху у зв`язку з недоліками в оформленні у вигляді відсутності доказів повної сплати судового збору.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. у справі №520/10870/24 про залишення позову без руху умотивована тим, що у межах поданого одного позову заявником поєднано одночасно декілька різних та самостійних основних вимог немайнового характеру, а саме: 1) стосовно виплати пенсії у розмірі 83% сум грошового забезпечення; 2) стосовно виплати пенсії з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024р. "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році"; 3) стосовно виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. про залишення позову без руху представник позивача отримав нарочно 15.05.2024р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

07.05.2024р. до суду надійшла заява позивача з вимогою про відкриття провадження у справі, обґрунтовуючи яку ОСОБА_1 зазначено про помилковість визначення судом п`яти немайнових вимог. Так, на думку заявника, предметом позову є перерахунок пенсії з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 р. без обмеження максимальним розміром. За твердженням заявника дана вимога є єдиною, оскільки відповідач обмежує розмір пенсії саме невиплатою індексації та на думку відповідача пенсія має індексуватися саме у межах максимального розміру пенсії. Таким чином виплата індексації та обмеження пенсії максимальним розміром є спорідненими вимогами та випливають одна з одної, а отже неможливо виплатити індексацію без зняття обмеження.

Розглянувши подану позивачем на виконання ухвали суду від 24.04.2024р. заяву суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Приписами ч. 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Окрім того, приписами ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом було встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у межах поданого одного позову заявником поєднано одночасно три різних та самостійних основних вимог немайнового характеру (а не як зазначив позивач у заяві від 07.05.2024р. - п`ять вимог), а саме: 1) стосовно виплати пенсії у розмірі 83% сум грошового забезпечення; 2) стосовно виплати пенсії з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024р. "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році"; 3) стосовно виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.

Процесуальна вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією окремою самостійною вимогою, а отже оплачується судовим збором як за одну вимогу немайнового/майнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В матеріалах справи було встановлено наявність квитанції про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, тому заявнику було надано строк для усунення недоліків позову шляхом доплати судового збору ще за дві заявлені вимоги немайнового характеру.

Суд відмічає, що під час остаточного вирішення питання про оформлення позову заявника у відповідності до ч.3 ст.161 КАС України у даному конкретному випадку належить надати відповідь на питання: 1) зміст правової категорії "вимога немайнового характеру" у відносинах з пенсійного забезпечення громадян; 2) види окремих управлінських волевиявлень суб"єкта владних повноважень у відносинах з пенсійного забезпечення громадян як самостійних предметів судової перевірки у порядку ч.2 ст.2 КАС України.

Суд зауважує, що норми національного закону України (у тому числі і КАС України) не містять визначення правових категорії "вимога немайнового характеру", "немайнова вимога", "вимога позову", "предмет позову", а тому зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) тлумачення змісту цього терміну не повинно призводити до звуження обсягу прав позивача.

Так, згідно з ч.1 ст.5 КАС України учасник суспільних відносин може заявити до суду вимоги про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта суб"єкта владних повноважень, визнання протиправною дії суб"єкта владних повноважень, визнання протиправною бездіяльності суб"єкта владних повноважень, за якими суд згідно з ч.2 ст.245 КАС України при розв"язанні спору по суті повинен відповідно до п.4ч.1 ст.244 та п.1 ч.5 ст.246 КАС України прийняти рішення про задоволення позову або про відмову у позові.

Звідси слідує, що кваліфікуючою ознакою кожної окремої та самостійної "вимоги немайнового характеру" є виникнення обов"язку суду постановити стосовно такої вимоги рішення про задоволення позову або рішення про відмову у позові.

З цих міркувань суд доходить до переконання про тотожність змісту правової категорії "вимога немайнового характеру" згадуваній законодавцем у ч.1 ст.47 КАС України правовій категорії "предмет позову".

Також у межах ініційованого заявником спору ключовим питанням є питання про те яке саме управлінське волевиявлення субєкта владних повноважень під час призначення, обчислення, нарахування і виплати пенсії є окремою управлінською дією.

Системний аналіз положень Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ) та суміжних підзаконних актів дозволяє виокремити, зокрема, такі види управлінських дій суб"єкта владних повноважень: 1) управлінська дія з приводу обчислення вислуги років у порядку ст.12 Закон України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ; 2) управлінська дія з приводу визначення показника відсоткового значення пенсії відносно грошового забезпечення у порядку ст.13 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ; 3) управлінська дія з приводу обчислення розміру пенсії під час призначення пенсії вперше у порядку ст.43 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ; 4) управлінська дія з приводу перерахунку пенсії у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у разі підвищення розмірів видів грошового забезпечення або у разі введення у дію нових видів грошового забезпечення; 5) управлінська дія з приводу обмеження пенсії до виплати максимальним розміром; 6) управлінська дія з приводу виплати 50% підвищення до пенсії у порядку п.2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103; 7) управлінська дія з приводу виплати 75% підвищення до пенсії у порядку п.2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103; 8) управлінська дія з приводу призначення, обчислення, нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713; 9) управлінська дія з приводу призначення, обчислення, нарахування та виплати індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118; 10) управлінська дія з приводу призначення, обчислення, нарахування та виплати індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168; 11) управлінська дія з приводу призначення, обчислення, нарахування та виплати індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185.

При цьому, управлінські дії суб"єкта владних повноважень з приводу призначення і виплати платежів у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 не є перерахунком пенсії у розумінні ч.3 ст.51 та ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, позаяк вчиняються не у зв`язку із зростанням розміру видів поточного грошового забезпечення діючого публічного службовця або у зв`язку із введенням нових видів грошового забезпечення діючого публічного службовця та не на підставі довідки про підвищене грошове забезпечення, а виключно на виконання приписів, зокрема, постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, постанови КМУ від 23.02.2024р. №185.

Окрім того, управлінські волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713; з приводу призначення індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118; з приводу призначення індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168; з приводу призначення індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 23.02.2023р. №185 є однократними, разовими, одномоментними актами правозастосування і не вчиняють безперервно у межах кожного окремого календарного місяця.

Усі перелічені види управлінських волевиявлень суб"єкта владних повноважень є окремими предметами позову, відносно яких виникає обов"язок суду відповідно до п.4ч.1 ст.244 та п.1 ч.5 ст.246 КАС України прийняти рішення про задоволення позову або про відмову у позові.

Отже, ці види управлінських волевиявлень суб"єкта владних повноважень є окремими, самостійними і не пов"язаними між собою немайновими вимогами позову, кожна з яких підлягає оплаті судовим збором.

Стосовно посилань заявника на те, що перерахунок пенсії з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 р. без обмеження максимальним розміром є однією позовною вимогою суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.04.2023р. по справі №380/8024/21 дійшов висновку, що: "Вимога про зобов`язання відповідача надалі виплачувати йому пенсію в розмірі, встановленому після перерахунку у розмірі 70 % грошового забезпечення з іншими видами підвищення пенсії, без обмеження максимальним розміром, є передчасною, оскільки станом на час розгляду цієї справи відсутні підстави вважати, що при виконанні даного рішення будуть порушені права позивача щодо виплати пенсії."

У постанові від 22.06.2022р. по справі №580/3132/20 Верховний Суд зазначив, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виходячи з конкретних відсотків є передчасним, оскільки відповідач відмовився здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з мотивів відсутності у позивача права на такий перерахунок.

Фактично застосовані у згаданих рішеннях Верховного Суду правові позиції підтверджують сформульований вище висновок окружного адміністративного суду про те, що вимога про виплату пенсії у розмірі 83% сум грошового забезпечення, вимога про виплату пенсії з урахуванням суми індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185, вимога про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром є окремими предметами позову, адже відносно кожної із перелічених вимог суду відповідно до п.4 ч.1 ст.244 та п.1 ч.5 ст.246 КАС України належить прийняти рішення про задоволення позову або про відмову у позові.

Відтак, кожна із цих вимог підлягає оплаті судовим збором.

Натомість, на виконання вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. у справі №520/10870/24 заявником не подано доказів оплати кожної окремої та самостійної немайнової вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст.8, 18, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суд

ухвалив:

1.Позов - повернути.

2.Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3.Копію ухвали надіслати заявникові.

4.Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко