Справа № 200/4454/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року справа №200/4454/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П.), складену у повному обсязі 18 березня 2024 року, у справі № 200/4454/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року по справі №200/4454/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.09.2022 року №81 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2022 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протягом одного місяця з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання судового рішення від 27 квітня 2023 року в адміністративній справі №200/4454/22.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року по адміністративній справі № 200/4454/22 відмовлено.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року по адміністративній справі № 200/4454/22.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язано подати звіт про виконання судового рішення від 27 квітня 2023 року по адміністративній справі № 200/4454/22 у строк, який становить один місяць, з дати отримання копії цієї ухвали, з підтверджуючими доказами щодо виконання рішення суду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року по справі №200/4454/22 залишено без задоволення. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року по справі №200/4454/22 залишено без змін.

06 лютого 2024 року на адресу суду надійшов звіт Пенсійного фонду, в якому відповідач посилається на виконання судового рішення з урахування ухвали суду від 10 січня 2024 року та зазначає, що до пільгового стажу позивача зараховано період роботи з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року з урахуванням висновків суд оскільки, згідно мотивувальної частини зарахуванню підлягає робота у кратності 1,25 з наявності 10 років Роботи підземні, провідні професії як ст. 14, П/П, підземні сп. 1.

Згідно наданого диплому ІД НОМЕР_1 та додатку до нього періоди з 01.09.1996 по 26.05.2000 зарахований на загальних підставах як навчання у вищих, середніх навчальних закладах, оскільки позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі; з 28.05.1999 по 01.08.1999 на посаді учня прохідника підземного з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля`як «ст. 14, П/П, підземні сп.1»; з 23.12.1999 по 04.02.2000 на посаді учня прохідника підземного з повним робочим днем в шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.1999 р. зараховані до пільгового стажу роботи як ст.14, П/П, підземні сп.1; з 05.02.2000 по 20.11.2000 на посаді прохідника підземного з повним робочим днем шахті Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»ст.14, П/П, підземні сп.1; з 31.05.2002 по 14.04.2006 на посаді прохідника підземного з повним робочим днем шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» зараховані до пільгового стажу як ст.14, П/П підземні сп.1; з 17.06.2014 по час звернення за пенсією на посадах гірничого майстра з повним робочим днем в шахті, учнем гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті т гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті у Відокремленому підрозділ «Шахта «Стаханова» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» зараховані Д' пільгового стажу роботи ст. 14, пост 202, сп.1.

Згідно наданої пільгової довідки №327-к та уточнюючої довідки №328-к від 29.10.201 виданої на основі табеля використання обліку робочого часу про підземні виходи зараховано до пільгового стажу роботи позивача періоди: на посаді Гірничого по ремонту, гірничим майстром з 03.05.2006 по 03.06.2014 ст. 14, пост 202, сп.1..

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року по справі №200/4454/22 до стажу підземної роботи позивача зараховано за кожний повний рік роботи гірником очисного забою за 1 рік роботи З місяці.

Пільговий стаж на підземних роботах, підтверджений в установленому законодавством порядку ОСОБА_1 на дату подачі заяви згідно пільгової довідки, висновків суду та даних персоніфікованого обліку становить 23 роки 06 місяців 05 днів (попередньо пільговий стаж складав 8 років 01 місяць 02 дні).

За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.09.2022 про призначення пільгової пенсії, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області зараховано всі періоди роботи згідно записів трудової книжки, пільгової довідки та даних наявних в системі персоніфікованого обліку станом на дату подачі заяви.

Однак враховуючи те, що пільгового стажу (необхідно 25 років) не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. З ст. 114 Закону Україні Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Управлінням прийнято рішення від 17 січня 2024 року №81 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком п пільгових умовах.

18 березня 2024 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України, прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2023 по адміністративній справі № 200/4454/22.

Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року в якій він просив скасувати вищевказану ухвалу, зазначивши, що рішення суду не є виконаним, управління ухиляється від виконнаня судового рішення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що рішення суду, яке набрало законної сили, на час прийняття спірної ухвали не було виконаним.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

При цьому суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

Суд констатує, що на виконання ухвали суду від 10.01.2024 та рішення від 27.04.2023 по справі №200/4454/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву позивача від 05.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини З статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.01.2024 № 81 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

З рішення від 17.01.2024 № 81 вбачається, на виконання рішення Донецького окружною адміністративного суду від 27.04.2023 по справі №200/4454/22 Головним управлінням Пенсійною фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву від 05.09.2022 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надані ним документи: трудову книжку, диплом про навчання, військовий квиток, пільгову довідку, паспорт, код.

Згідно наданих документів з урахуванням висновків суду, загальний страховий стаж роботи заявника з урахуванням додаткових років (за Список 1) складає 47 років 08 місяців 19 днів, в тому числі пільговий стаж роботи: роботи підземні, провідні професії (при необхідних 20) - 05 роки 11 місяців 18 днів (04 роки 11 місяців 18 днів * 1,25=1 рік додаткового стажу з урахуванням висновків суду); роботи підземні, професії за постановою №202 (при необхідних 25) 23 роки 06 місяців 05 днів (16 років 01 місяць 15 днів (пост. 202)+01 рік 04 місяців 28 днів (військова служба)+05 років 11 місяців 18 днів (робота П/П);

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2023 по справі №200/4454/22 зараховано період з 01.01.1995 по 31.12.1995 (по рішенню суду), оскільки згідно мотивувальної частини зарахуванню підлягає робота в кратності 1,25 за наявності 10 років «Роботи підземні, провідні професії» як «ст. 14, П/П, підземні сп.1»; згідно наданого диплому ІД НОМЕР_1 та додатку до нього період з 01.09.1996 по 26.05.2000 зарахований на загальних підставах як навчання у вищих, середніх навчальних закладах.

Періоди виробничої практики зараховано до пільгового стажу роботи, згідно висновків суду, а саме: з 28.05.1999 по 01.08.1999 на посаді учня прохідника підземного з повним робочим днем в шахті під час виробничої практики на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» як «ст. 14, П/П, підземні сп. 1»; з 23.12.1999 по 04.02.2000 на посаді учня прохідника підземного з повним робочим днем в шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.1999 р. зараховані до пільгового стажу роботи як ст.14, П/П, підземні сп.1; з 05.02.2000 по 20.11.2000 на посаді прохідника підземного з повним робочим днем шахті Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»ст.14, П/П, підземні сп.1; з 31.05.2002 по 14.04.2006 на посаді прохідника підземного з повним робочим днем шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» зараховані до пільгового стажу як ст.14, П/П підземні сп.1; з 17.06.2014 по час звернення за пенсією на посадах гірничого майстра з повним робочим днем в шахті, учнем гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті т гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті у Відокремленому підрозділ «Шахта «Стаханова» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» зараховані до пільгового стажу роботи ст. 14, пост 202, сп.1.

Згідно наданої пільгової довідки №327-к та уточнюючої довідки №328-к від 29.10.201 виданої на основі табеля використання обліку робочого часу про підземні виходи зараховано до пільгового стажу роботи позивача періоди: на посаді Гірничого по ремонту, гірничим майстром з 03.05.2006 по 03.06.2014 ст. 14, пост 202, сп.1..

Отже, пільговий стаж позивача становить 23 роки 06 місяців 05 днів, який має становити не менше 25 років згідно частини 3 статті 114 Закону № 1058 та якого не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно частини 3статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, зарахування відповідних періодів на виконання рішення суду від 27.04.2023 підтверджено Формою РС-право.

Отже, відповідачем виконано рішення суду щодо перерахунку пенсії позивачу.

При цьому, Головним управлінням прийнято рішення від 17.01.2024 № 81, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії, зазначене рішення не було предметом розгляду справи № 200/4454/22 та незгода з ним має розглядатись судом не в межах прийняття/неприйняття звіту по виконанню рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо прийняття звіту про виконання судового рішення

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 200/4454/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 200/4454/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць