Справа № 420/14980/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суддя дійшов висновку, що остання належить до залишення без руху з наступних підстав.

З огляду на матеріали справи, згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 № 54 підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до вказаного Наказу вислуга років Позивача станом на 23.02.2023 становить: календарна військова 13 років 11 місяців 07 днів, пільгова військова - 00 років 11місяців 22 доби, всього 14 років 10 місяців 29 днів.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що оскільки зі змісту наказу про звільнення неможливо було встановити, чи здійснено з ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні, 27.03.2024 в інтересах Позивача направлено адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 із проханням надати інформацію: 1) Надати належним чином завірені копії документів (зокрема, довідку), які підтверджують нараховані та фактично виплачені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми у зв`язку з виключенням із списків особового складу частини на підставі витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2023 №54, із обов`язковим зазначенням: - найменування кожної з виплат; - розміру нарахованої кожної з виплат у гривневому еквіваленті; - розміру фактично виплаченої частки кожної з виплат у гривневому еквіваленті; - дати проведення виплати. 2) Надати розрахунок вислуги років із зазначенням календарної та пільгової вислуги років; 3) Надати довідку про вартість неотриманого речового майна; 4) Надати інформацію чи нараховувалась та чи виплачувались ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі виплати: · одноразова грошова допомога при укладенні першого контракту; · грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, в тому числі за минулі роки; · грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій; · одноразова грошова допомога при звільненні; · компенсація за неотримане речове майно; · матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; · одноразова грошова допомога на оздоровлення. Надати належним чином завірені копії документів щодо причин та підстави невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усіх сум, належних військовослужбовцю при звільненні

11.04.2024 представник позивача отримав відповідь відповідача, відповідно до якої всі виплати при звільненні були нараховані та виплачені у квітні 2023 році, а саме: компенсація відпустки учаснику бойових дій за 2020-2023 роки 68 585,44 грн, компенсація невикористаної щорічної відпустки за 2022-2023 роки 46 540,12 грн, допомогу на оздоровлення 36 742,20 грн.

Також до відповіді надано кінцевий розрахунок при звільненні. При досліджені вказаного розрахунку було встановлено, що при звільненні Позивачу не виплатили вихідну допомогу при звільненні.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Оскільки із даним позовом представник позивача звернувся до суду 15.05.2024, то стороною позивача пропущено тримісячний строк на звернення до суду із даними вимогами.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, у позовній заяві представник позивача зазначає, що позивач не одержував письмове повідомлення про суми нараховані та виплачені йому при звільненні, вважаю, що моментом, коли йому стало відомо про порушене право на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені є дата отримання відповіді на адвокатський запит 11.04.2024. А тому, в розумінні статті 233 КЗпП вважає, що трьохмісячний строк звернення до суду закінчується 11.07.2024.

Однак суд критично оцінює вищезазначений довід сторони позивача, так як безпосередньо в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 54 від 23.02.2023 наведено складові грошового забезпечення, які підлягають виплаті звільненому ОСОБА_1 .

Натомість у відповіді в/ч НОМЕР_1 від 11.04.2024 № 157/416 стосовно виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби зазначено, що на момент звільнення ОСОБА_1 не звертався, тому в наказі на виключення зі списків військової частина відсутня відповідна інформація.

Тобто жодної нової обставини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у відповіді в/ч НОМЕР_1 від 11.04.2024 № 157/416 не зазначено, а лише звернуто увагу, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 54 від 23.02.2023 відповідна інформація відсутня, що і так було відомо позивачу, яку спірну виплату при звільненні не отримав.

Відтак, звернення представника позивача із адвокатським запитом та отримання відповіді на нього 11.04.2024 не утворює перебігу строку позовної давності за встановлених судом обставин та не впливає пропуск позивачем строку на звернення до суду, який розпочав відлік з наступного дня після звільнення наказом № 54 від 23.02.2023.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду із заявою, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, в межах кожної конкретної справи, суд повинен надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Отже, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, керуючись ст. 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху, надавши десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк