Справа № 280/4921/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4921/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року (суддя Семененко М.О., повний текст рішення складно 07.02.2024) в адміністративній справі

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до ОСОБА_1

про стягнення капіталізованих платежів,-

в с т а н о в и в :

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області в жовтні 2019 року звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 капіталізованих платежів у розмірі 680 618,70 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року рішення суду першої інстанції змінено в частині обґрунтування висновків суду.

Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 280/4921/19 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Суд касаційної інстанції вказав, що одним із ключових питань у цій справі є наявність підстав для стягнення з фізичної особи-підприємця, яка припинила підприємницьку діяльність за власним рішенням, капіталізованих платежів відповідно до вимог Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 765 (далі - Порядок № 765).

При цьому суд зауважив, що зазначене питання вже вирішувалося Верховним Судом, зокрема у постановах Великої Палати Верховного суду від 27.05.2020 у справі № 820/315/17, № 809/1738/17, Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 808/535/17, від 28.05.2021 у справі № 821/183/17, від 05.08.2021 у справі № 818/245/17, у яких сформований правовий висновок про те, що капіталізація платежів платоспроможної ФОП, яка зареєструвала припинення підприємницької діяльності, здійснюється із застосуванням правил Порядку № 765.

Окремо в контексті наведеного, колегія суддів зазначила, що за такого правового підходу дотримано вимоги, передбачені статтею 14 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо заборони дискримінації, Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», оскільки обов`язок зі сплати капіталізованих платежів покладений на всіх суб`єктів підприємницької діяльності, які ліквідуються, а тому не може залежати виключно від того, яка особа ліквідується: платоспроможна чи банкрут.

Іншим правовим питанням у цій справі є те, чи підлягають стягненню з ФОП, яка припинила у встановленому порядку підприємницьку діяльність, нараховані у зв`язку з припинення підприємницької діяльності капіталізовані платежі, за умови повторної реєстрації цієї фізичної особи в якості підприємця.

Верховний Суд, з посиланням на приписи Порядку № 765 вказав, що встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Фонду капіталізованих платежів у випадку ліквідації страхувальника (суб`єктів підприємницької діяльності) означає, що у разі припинення, страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю та здоров`ю працівників, зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.

Підприємці в разі їх припинення, незалежно від підстав, не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів.

У контексті обставин даної справи, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що норми законодавства не містять підстав звільнення ФОП від обов`язку сплати капіталізованих платежів у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності. Також діюче законодавство не передбачає звільнення відповідача від обов`язку сплатити капіталізовані платежі в зв`язку з новою реєстрацією ФОП.

Водночас, суд касаційної інстанції зауважив, що розрахунок позивача, у тому числі щодо термінів втрати працездатності, яка є складовою позову, судами попередніх інстанцій на предмет обґрунтованості розрахунку потреби в капіталізації коштів у сумі 680 618,70 грн, не досліджувався.

Натомість відповідач вказує на невідповідність розрахунку суми капіталізованих платежів та недоведеність Фондом необхідності виплати потерпілому майбутніх платежів (протягом наступних 33,08 років), з огляду на відсутність встановленого безстрокового характеру втрати ним професійної працездатності та інвалідності.

Без дослідження цих обставин, неможливо беззаперечно стверджувати про обґрунтованість стягнення з відповідача коштів у сумі 680 618,70 грн.

За результатом нового розгляду справи, Запорізький окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 07 лютого 2024 року, згідно з яким позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам відповідача щодо передчасності заявлених позовних вимог, а також не здійснив належну перевірку правильності нарахованих капіталізованих платежів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

По-перше, під час нового розгляду справи суди вирішують спір на підставі первісно заявленого позову, в межах доводів та доказів, поданих учасниками справи під час первинного розгляду справи.

По-друге, межами повторного розгляду справи є обставини, які зумовили направлення справи на новий розгляд.

Відтак, в даній справі суд перевіряє виключно розрахунок капіталізованих платежів, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 .

Оцінка ж обов`язку відповідача щодо сплати цих платежів надана Верховним Судом та не підлягає додатковому дослідженню судами при новому розгляді справи.

Надаючи оцінку обґрунтованості та належності розрахунку позивача, суд апеляційної інстанції зазначає, що 28.09.2017 з працівником ОСОБА_1 в (відповідача) стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок чого згідно з постановою Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 31.05.2019 № 0802/10203/10203.1./17 ОСОБА_2 (потерпілому працівнику) призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 1 045,73 грн.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, який ґрунтується на аналізі положень Порядку № 765, що капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації, не залежно від терміну, на який встановлено ступінь втрати професійної працездатності постраждалим від нещасного випадку на виробництві на момент здійснення капіталізації.

Отже, як вірно зауважив суд першої інстанції, той факт, що на момент здійснення розрахунку капіталізованих платежів ОСОБА_2 було встановлено стійку втрату працездатності 30 % та 3 групу інвалідності з повторним переглядом 01.06.2020, не впливає на розрахунок суми капіталізованих платежів та не призводить до їх зменшення, оскільки при розрахунку капіталізованих платежів враховується не період, на який встановлено втрату працездатності, а різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Також суд не знаходить обґрунтованими доводи відповідача, що суд першої інстанції не здійснив перевірку правильності самого розрахунку.

Мотивувальна частина рішення суду першої інстанції містить аналіз розрахунку капіталізованих платежів, який враховує вік потерпілої особи, ступінь втрати працездатності, коефіцієнт тривалості життя, суму призначеної щомісячної страхової виплати, а також інші витрати, передбачені п. 2 Порядку № 765: стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, технічні засоби реабілітації.

При цьому суд першої інстанції, з посиланням на норми чинного законодавства, перевірив правильність порядку проведення розрахунку, тоді як апелянт, заперечує проти висновків суду першої інстанції, не навів конкретних обставин, за яких розрахунок можна визнати невірним.

Доводи апелянта зводяться до цитування положень Порядку № 765, без оцінки конкретних обставин даної справи в сукупності з висновками Верховного Суду та суду першої інстанції, до яких суд дійшов під час нового розгляду справи.

Щодо доводів апелянта про не врахування в розрахунку заробітної плати ОСОБА_2 , остання була врахована при визначенні щомісячної страхової виплати потерпілого від нещасного випадку на виробництві, постанова Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 31.05.2019 № 0802/10203/10203.1./17 є чинною та підлягає врахуванню при здійсненні розрахунку капіталізованих платежів.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, що розрахований позивачем розмір капіталізованих платежів відповідає вимогам Порядку № 765.

Рішення суду першої інстанції постановлене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в адміністративній справі № 280/4921/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 21 травня 2024 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повна постанова складена 21 травня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров