Справа № 283/424/22
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/424/22

07 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

за участю:секретаря судового засідання: Литвина Д.С.,

представників позивача: Коломійця І.С., Сидоренка А.О.

представника відповідача: Кошевського В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, а саме-серії ВМ №00002626 від 10.12.2021; серії ВМ №00008178 від 14.01.2022; серії ВМ №00008123 від 14.01.2022; серії ВМ №00008260 від 17.01.2022; серії ВМ №00008264 від 17.01.2022; серії ВМ №00008313 від 17.01.2022; серії ВМ №00008271 від 17.01.2022; серії ВМ №00008312 від 17.01.2022; серії ВМ №00008380 від 18.01.2022; серії ВМ №00008357 від 18.01.2022; серії ВМ №00008404 від 18.01.2022; серії ВМ №00008406 від 18.01.2022; серії ВМ №00008616 від 20.01.2022; серії ВМ №00008624 від 20.01.2022; серії ВМ №00008649 від 20.01.2022; серії ВМ №00008681 від 20.01.2022; серії ВМ №00008736 від 21.01.2022; серії ВМ №00008823 від 24.01.2022; серії ВМ №00008903 від 25.01.2022; серії ВМ №00008914 від 25.01.2022; серії ВМ №00009184 від 27.01.2022; серії ВМ №00009101 від 26.01.2022; серії ВМ №00009183 від 27.01.2022; серії ВМ №00008958 від 25.01.2022; серії ВМ №00008922 від 25.01.2022; серії ВМ №00008967 від 25.01.2022; серії ВМ №00008969 від 25.01.2022; серії ВМ №00009019 від 25.01.2022; серії ВМ №00009068 від 26.01.2022; серії ВМ №00009228 від 28.01.2022; серії ВМ №00009230 від 28.01.2022; серії ВМ №00009240 від 28.01.2022; серії ВМ №00009247 від 28.01.2022; серії ВМ №00009250 від 28.01.2022; серії ВМ №00009306 від 28.01.2022; серії ВМ №00009327 від 28.01.2022; серії ВМ №00009399 від 31.01.2022; серії ВМ №00009415 від 31.01.2022; серії ВМ №00009419 від 31.01.2022; серії ВМ №00009476 від 01.02.2022; серії ВМ №00009493 від 01.02.2022; серії ВМ №00009495 від 01.02.2022; серії ВМ №00009496 від 01.02.2022; серії ВМ №00009498 від 01.02.2022; серії ВМ №00009503 від 01.02.2022; серії ВМ №00009519 від 01.02.2022; серії ВМ №00009524 від 01.02.2022; серії ВМ №00009674 від 09.02.2022, винесені посадовими особами Укртрансбезпеки щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.132-1 КУпАП; справи про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року позов задоволено частково:

-постанови серії ВМ №00002626 від 10.12.2021; серії ВМ №00008178 від 14.01.2022; серії ВМ №00008123 від 14.01.2022; серії ВМ №00008260 від 17.01.2022; серії ВМ №00008264 від 17.01.2022; серії ВМ №00008313 від 17.01.2022; серії ВМ №00008271 від 17.01.2022; серії ВМ №00008312 від 17.01.2022; серії ВМ №00008380 від 18.01.2022; серії ВМ №00008357 від 18.01.2022; серії ВМ №00008404 від 18.01.2022; серії ВМ №00008406 від 18.01.2022; серії ВМ №00008616 від 20.01.2022; серії ВМ №00008624 від 20.01.2022; серії ВМ №00008649 від 20.01.2022; серії ВМ №00008681 від 20.01.2022; серії ВМ №00008736 від 21.01.2022; серії ВМ №00008823 від 24.01.2022; серії ВМ №00008903 від 25.01.2022; серії ВМ №00008914 від 25.01.2022; серії ВМ №00009184 від 27.01.2022; серії ВМ №00009101 від 26.01.2022; серії ВМ №00009183 від 27.01.2022; серії ВМ №00008958 від 25.01.2022; серії ВМ №00008922 від 25.01.2022; серії ВМ №00008967 від 25.01.2022; серії ВМ №00008969 від 25.01.2022; серії ВМ №00009019 від 25.01.2022; серії ВМ №00009068 від 26.01.2022; серії ВМ №00009228 від 28.01.2022; серії ВМ №00009230 від 28.01.2022; серії ВМ №00009240 від 28.01.2022; серії ВМ №00009247 від 28.01.2022; серії ВМ №00009250 від 28.01.2022; серії ВМ №00009306 від 28.01.2022; серії ВМ №00009327 від 28.01.2022; серії ВМ №00009399 від 31.01.2022; серії ВМ №00009415 від 31.01.2022; серії ВМ №00009419від 31.01.2022; серії ВМ №00009476 від 01.02.2022; серії ВМ №00009493 від 01.02.2022; серії ВМ №00009495 від 01.02.2022; серії ВМ №00009496 від 01.02.2022; серії ВМ №00009498 від 01.02.2022; серії ВМ №00009503 від 01.02.2022; серії ВМ №00009519 від 01.02.2022; серії ВМ №00009524 від 01.02.2022; серії ВМ №00009674 від 09.02.2022, скасовано.

Справу про адміністративні правопорушення з постановами серії ВМ №00002626 від 10.12.2021; серії ВМ №00008178 від 14.01.2022; серії ВМ №00008123 від 14.01.2022; серії ВМ №00008260 від 17.01.2022; серії ВМ №00008264 від 17.01.2022; серії ВМ №00008313 від 17.01.2022; серії ВМ №00008271 від 17.01.2022; серії ВМ №00008312 від 17.01.2022; серії ВМ №00008380 від 18.01.2022; серії ВМ №00008357 від 18.01.2022; серії ВМ №00008404 від 18.01.2022; серії ВМ №00008406 від 18.01.2022; серії ВМ №00008616 від 20.01.2022; серії ВМ №00008624 від 20.01.2022; серії ВМ №00008649 від 20.01.2022; серії ВМ №00008681 від 20.01.2022; серії ВМ №00008736 від 21.01.2022; серії ВМ №00008823 від 24.01.2022; серії ВМ №00008903 від 25.01.2022; серії ВМ №00008914 від 25.01.2022; серії ВМ №00009184 від 27.01.2022; серії ВМ №00009101 від 26.01.2022; серії ВМ №00009183 від 27.01.2022; серії ВМ №00008958 від 25.01.2022; серії ВМ №00008922 від 25.01.2022; серії ВМ №00008967 від 25.01.2022; серії ВМ №00008969 від 25.01.2022; серії ВМ №00009019 від 25.01.2022; серії ВМ №00009068 від 26.01.2022; серії ВМ №00009228 від 28.01.2022; серії ВМ №00009230 від 28.01.2022; серії ВМ №00009240 від 28.01.2022; серії ВМ №00009247 від 28.01.2022; серії ВМ №00009250 від 28.01.2022; серії ВМ №00009306 від 28.01.2022; серії ВМ №00009327 від 28.01.2022; серії ВМ №00009399 від 31.01.2022; серії ВМ №00009415 від 31.01.2022; серії ВМ №00009419 від 31.01.2022; серії ВМ №00009476 від 01.02.2022; серії ВМ №00009493 від 01.02.2022; серії ВМ №00009495 від 01.02.2022; серії ВМ №00009496 від 01.02.2022; серії ВМ №00009498 від 01.02.2022; серії ВМ №00009503 від 01.02.2022; серії ВМ №00009519 від 01.02.2022; серії ВМ №00009524 від 01.02.2022; серії ВМ №00009674 від 09.02.2022, складені посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, направлено до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на новий розгляд.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а апеляційну скаргу відповідача задоволено: рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Позивач двічі звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вказане судове рішення, однак ухвалою Верховного Суду від 05.04.2023 касаційну скаргу повернуто останньому, а ухвалою від 12.06.2023-відмовлено у відкритті касаційного провадження.

20.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 26.10.2023, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за нововиявленими обставинами, відмовлено.

Крім того, постанова від 23.02.2023 оскаржувалася представником позивача. Касаційна скарга повернута останньому 25.05.2023.

Також апеляційна скарга на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року подавалася товариством з обмеженою відповідальністю "Юнігран".

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" залишено без задоволення, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 03.08.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №283/424/22.

28.02.2024 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови від 23.02.2023 за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заяву та просять її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечив стосовно задоволення заяви і просив постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Верховний Суд у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 640/19240/21 зазначив, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини-це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

-існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

-на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

-істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 99901/400/20.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 640/2154/19 акцентував увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість одержати її у відповідний час.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Так, в обгрунтуванні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та письмових пояснень, поданих представником позивача до судового засідання зазначено, що 25 січня 2024 року ТОВ «ЮНІГРАН», в якому позивач займає посаду генерального директора, отримано поштою постанову начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №71362646 від 18 січня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. 30.01.2024 ОСОБА_1 не будучи обізнаним як про факт відкриття, так і про стан відповідного виконавчого провадження, через представника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в результаті чого виявлено, що Державна служба з безпеки на транспорті до заяв про примусове виконання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, додала 48 постанов у письмовій (паперовій) формі, а не у формі електронних документів із накладеними електронним підписом та електронною печаткою.

Отже, на думку ОСОБА_1 , нововиявленими обставинами у даній справі є те, що відповідач виніс оскаржувані постанови не у формі електронного документу, в тому числі не підписав їх електронним підписом та не завірив електронною печаткою, як того вимагає законодавство.

Факт прийняття постанов не у формі встановленій законом, на думку позивача підтверджується тим, що якби Укртрансбезпека винесла їх в формі електронних документів, то звернулася б до виконавця із заявою про примусове виконання рішення в електронній формі, на яку накладається кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатка (вимоги п.З розділу II Інструкція №512/5). При цьому, постанови були б надані виконавцю в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ шляхом надсилання електронною поштою як вимагає ст. 10 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а не в паперовій формі, як відбулося фактично.

Також, на думку позивача, підтвердженням того, що спірні постанови не виносились у формі електронного документу, є відповіді (листи №3045/3.6/15-24 від 29.02.2024 та №3727/3.6/15-24 від 13.03.2024) на адвокатські запити, в яких відповідач погодився, що посадові особи Укртрансбезпеки повинні були виносити постанови саме в електронній формі та, що оригіналом електронного документу є саме електронний примірник такого документу (тобто файл, в якому міститься текст постанови та файли які містять сертифікати електронного підпису і електронної печатки), однак, при цьому, не надали позивачу оригінали постанов в електронній формі, що, відповідно, свідчить про те, що останній їх не приймав взагалі.

ОСОБА_1 посилається і на те, що у відповідь на адвокатський запит Міністерство цифрової трансформації листом за вих. №1/10-11-131-2024 від 05.04.2024, серед іншого, вказало, що «приклад паперової копії документу, надісланого як додаток до Вашого запиту від 04.03.2024, може бути засвідчено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», а саме: містити напис про засвідчення паперової копії документа у паперовій формі та складатися із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, власного імені та прізвища, дати засвідчення копії установи, що видала такий документ». Отже, позивач вважає, що Міністерство цифрової трансформації України (так само як і я у відповідній заяві про нововиявлені обставини) документи, які відповідач називає «оригіналом документів (постанов) у паперовій формі», цілком обґрунтовано ідентифікує як «паперова копією електронного документу, що не завірена в установленому порядку».

Позивач стверджує, що вищевказані обставини не були і не могли бути відомі останньому, як на час винесення спірних постанов у справах про адміністративні правопорушення, так і на час розгляду справи №283/424/22 в першій та апеляційній інстанціях. Водночас ці обставини є істотними для справи та не були встановлені судом, оскільки підстав сумніватися в тому, що відповідач виносив оскаржувані постанови в електронній формі у позивача не було, а суд не досліджував питання щодо форми постанов, тобто чи були прийняті ці постанови в електронній формі.

Вказані доводи підтримані представниками позивача під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Представником відповідача направлено до суду письмові заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в яких зазначено, що позивачем оскаржувались постанови Державної служби України з безпеки на транспорті у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які згідно Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року № 512, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2021 р. за № 1286/36908, були сформовані системою в автоматичному режимі без складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесені із використанням засобів системи з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

При цьому, в судовому засіданні представник Укртрансбезпеки пояснив, що в деяких постановах допущено описку щодо особи, яка їх склала, яка в подальшому була виправлена, що вже оцінювалось судом.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що в судовому рішенні від 23.02.2023 надавалася правова оцінка як відомостям, зазначеним у спірних постановах, так і їх формі. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відповідність вказаних постанов Інструкції №512.

В той же час, є безпідставними посилання позивача на те, що обставини, на які останній посилається як на нововиявлені, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, з огляду на наступне.

Так, в позовній заяві (Т.І а.с.238) серед іншого, як на підставу для скасування оскаржуваних постанов, позивач вказує на те, що на веб-сайті за посиланнями, наведеними у постановах, відсутня постанова в електронній формі, як того вимагає Інструкція.

У письмових поясненнях від 01.09.2022 (Т.ІV а.с.10), представником позивача ОСОБА_2 , вказано, що відповідні посадові особи, які зазначені в оскаржуваних постановах, винесли із використанням засобів системи постанову, зміст якої не відповідає вимогам ст.283 КУпАП та вимогам Інструкції, в тому числі, без підтвердження прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення квалікованої електронної печатки; підписали постанови електронним підписом, що належить іншій державній установі.

Поряд з цим, у справі містяться додаткові пояснення представника Державної служби України з безпеки на транспорті, в тому числі щодо доводів позивача про відсутність на оскаржуваних постановах електронної печатки (Т. ІV а.с.204).

Варто звернути увагу, що представники позивача 23.10.2022, тобто ще до ухвалення по суті судом першої інстанції рішення у даній справі (рішення від 23.12.2022) зверталися до Міністерства цифрової трансформації з запитами щодо вимог законодавства при накладенні електронних підписів та печаток, на які отримали відповідь від 31.10.2022, у якій, в тому числі, містяться роз`яснення стосовно створення електронного документу та реквізитів, які він має містити, а також переведення його у візуальну форму. Однак, більше ніж через рік після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у даній справі (23.02.2023) представники позивача знову звернулися до Міністерства цифрової трансформації з запитом, що стосується відтворення електронного документу в паперовому форматі.

Крім того, у справі міститься копія адвокатського запиту від 07.11.2022, в якому ОСОБА_3 просив ДУ "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" надати інформацію чи накладалась електронна печатка у період з 01.10.2021 по 31.12.2021 на інформаційні файли автоматичних приладів зважування у русі WIM 1, WIM 2, WIM 3, WIM 4, WIM 5 та WIM 6. В запиті зазначено, що одним із питань, що досліджуються судом, при розгляді відповідних позовів, є дотримання вимог щодо належного оформлення постанов та даних (інформаційних файлів), на підставі яких ці постанови виносяться ( Т. V а.с.45-46).

Також, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Коломієць І.С. 23.10.2022 подавав до інформаційно-довідкового департаменту ДПС запит, в якому просив надати інформацію, зокрема щодо того, якою об`єктивною ознакою (яку можна дослідити в суді) є факт створення (накладення) електронної печатки на рішеннях (постановах) посадової особи Укртрансбезпеки, прийнятих під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі ( Т.V а.с.49), відповідь на який направлено листом від 28.10.2022.

У справі також міститься заява представника позивача ОСОБА_4 від 18.11.2022, в якій, окрім іншого, вказано, що відповідач на вимогу позивача не надав інструкції з діловодства з переліком електронних документів, які потребують засвідчення кваліфікованою електронною печаткою; рішення державної установи (керівника), яким визначений порядок використання кваліфікованої електронної печатки та уповноважені представники державної установи, відповідальні за її застосування; докази щодо наявності захищених носіїв особистих ключів, за допомогою яких може створюватися печатка, відповідні файли у форматі *p7s. Зазначено, що вказане свідчить про те, що відповідач у порушення п.п.2,10, 16 Порядку та 1174 та вимог Інструкції не надав ні доказів використання копій інформаційних файлів з накладеними кваліфікованими електронними печатками, ні наявності рішень посадової особи відповідача, що підтверджене кваліфікованим електронним підписом та накладеною кваліфікованою електронною печаткою щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності ( Т. V а.с.72).

У наявній у справі заяві представника позивача ОСОБА_2 від 23.12.2022, в п.п.3.7-3.8 якої зазначено, що оскаржувані постанови всупереч п.п.2,10,16 Порядку №1174 та п.5 Інструкції №512 не містять накладеної кваліфікованої електронної печатки та містять електронний підпис Департаменту патрульної поліції, а не Укртрансбезпеки ( Т. V а.с.207-208).

Як свідчить зміст рішення суду першої інстанції від 23.12.2022, оцінка вищезазначеним доводам надавалась під час розгляду справи.

Про те, що оскаржувані постанови всупереч п.п.2,10,16 Порядку №1174 та п.5 Інструкції №512 не містять накладеної кваліфікованої електронної печатки, стверджував представник позивача і в апеляційній скарзі від 02.01.2023 (Т. VІ а.с.52)

Таким чином, в даному випадку є безпідставними посилання позивача та представників позивача на те, що на час розгляду справи, обставини на які останні посилаються, об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду.

При цьому, перефразування обставин, яким вже надавалась оцінка під час розгляду справи, не є підставою вважати їх нововиявленими. А наявність постанов у паперовому варіанті не є підтвердженням того, що такі відсутні в електронному вигляді та не містять електронного підпису та печатки.

Слід зазначити, що доводи заяви ОСОБА_1 про невідповідність постанов нормам закону, грунтуються на припущеннях його та представників останнього.

Що стосується посилання представників позивача на лист Міністерства цифрової трансформації листом за вих. №1/10-11-131-2024 від 05.04.2024, то його зміст не підтверджує висновків представників про те, що паперова копія електронного документу наданого для огляду, не завірена в установленому порядку, оскільки як вбачається з останнього він містить лише нормативне роз`яснення у сфері електронних документів і документообігу, а не надає оцінку одному із документів, що входить до предмету спору у даній справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що мотиви, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з судовим рішенням від 23.02.2023 у даній справі, а обставина, на яку посилається останній, ґрунтується виключно на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи та припущеннях.

Отже, обставини, на які посилається позивач не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.

Таким чином, наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі "Попов проти Молдови" № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі "Христов проти України" (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява №4994/04, пункт 43).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем та його представниками не наведено обставин, які є нововиявленими відповідно до статті 361 КАС України, а відтак колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Керуючись ст.ст. 14, 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за нововиявленими обставинами, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 травня 2024 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.