Справа № 463/481/24
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/481/24
Провадження №2-а/463/18/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Рудакова Д. І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.08.2023 року ДОП СП ВП № 1 ЛРУА № 1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Мигаль Катериною Петрівною винесена постанова ГБВ № 582219 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої її притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст.183 КУпАП. Підставою притягнення до відповідальності на думку відповідача було те, що вона 20.08.2023 року о 01 год. 48 хв., по вул. Ак. Кучера, 5 у м. Львові здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на лінію 102 та повідомила про те, що працівники № 1 ЛРУА № 1 ГУНП у Львівській області відмовляються прийняти від неї заяву, хоча цього факту не було. Про існування даної постанови їй не було відомо, адже така складалась без її присутності. Копія даної постанови отримана 09.11.2023 року в приміщенні Личаківського ВДВС у м. Львові, по пр.Чорновола, 39 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 73117850. Підставою для скасування постанови є: заочне провадження перевірки та складення протоколу; неправильне /не відповідне до Закону/ зазначення суті порушення - диспозиції статті. Розглянувши справу у її відсутності, відповідач не дав можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. З врахування вказаного, вважає постанову протиправною, відтак, такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне. Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Об`єктивною стороною складу даного правопорушення є завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а відповідно до звернення зареєстрованого за № 16496 від 20.08.2023 о 01:37 год. надійшло повідомлення на лінію «102», в якому: «заявниця просить зафіксувати скаргу на працівників Шевченківського ВП, які з її слів відмовляються прийняти від неї заяву. Заявниця зараз знаходиться біля ВП», та при спілкуванні з гр. ОСОБА_1 встановлено, що остання перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння (про що свідчить відповідний запис в журналі реєстрації надання медичної допомоги особам, які утримуються в черговій частині ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, лікаря Когут В. бригади ШМД №131). Зважаючи на вищевикладене остання не могла повідомити чітко суть звернення, говорила речі, які не відповідають дійсності. Працівниками поліції, які перебували на добовому чергуванні в складі СОГ було запропоновано гр. ОСОБА_1 написати заяву, проте останню було госпіталізовано о 02:21 год. бригадою ШМД №133 фельдшер Терлецький. Відповідно до позовної заяви гр. ОСОБА_1 , в якій остання вказує: «Про існування даної постанови мені не було відомо, адже така складалась без моєї присутності, про що свідчить відсутність мого підпису в графі примірник постанови отримав - відмовилась від підпису», проте ДОП СП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 долучається відеоматеріал, в якому гр. ОСОБА_1 була належно ознайомлена з даною постановою про адміністративне правопорушення, однак остання відмовилась від підпису для отримання копії постанови про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим дана копія була надіслана рекомендованим листом 21.08.2023. Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури. В ході розгляду даного звернення дільничним офіцером поліції, який перебував на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області по вул. Ак. Кучера, 5 ОСОБА_2 було встановлено, що до вище вказаного діяння причетна громадянка ОСОБА_1 , яку було запрошено до відділу поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області та відносно якої було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП (Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Ознайомивши її належним чином з даною постановою, остання відмовилася від підпису та отримання копії постанови серії ГБВ за номером 582219, про що свідчить наявний відеозапис. Беручи до уваги вищенаведене, підстав вважати оскаржувану постанову незаконною немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимогст.246 КАС України, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що відповідно до звернення зареєстрованого за № 16496 від 20.08.2023 о 01:37 год. надійшло повідомлення на лінію «102», в якому: «заявниця просить зафіксувати скаргу на працівників Шевченківського ВП, які з її слів відмовляються прийняти від неї заяву. Заявниця зараз знаходиться біля ВП.», та при спілкуванні з гр. ОСОБА_1 встановлено, що остання перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння (про що свідчить відповідний запис в журналі реєстрації надання медичної допомоги особам, які утримуються в черговій частині ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, лікаря ОСОБА_3 бригади ШМД №131). Зважаючи на вищевикладене остання не могла повідомити чітко суть звернення, говорила речі, які не відповідають дійсності. Працівниками поліції, які перебували на добовому чергуванні в складі СОГ було запропоновано гр. ОСОБА_1 написати заяву, проте останню було госпіталізовано о 02:21 год. бригадою ШМД №133 фельдшер Терлецький.

Відповідно до позовної заяви гр. ОСОБА_1 , в якій остання вказує: «Про існування даної постанови мені не було відомо, адже така складалась без моєї присутності, про що свідчить відсутність мого підпису в графі примірник постанови отримав - відмовилась від підпису», проте ДОП СП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 долучається відеоматеріал, в якому гр. ОСОБА_1 була належно ознайомлена з даною постановою про адміністративне правопорушення, однак остання відмовилась від підпису для отримання копії постанови про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим дана копія була надіслана рекомендованим листом 21.08.2023.

В ході розгляду даного звернення дільничним офіцером поліції, який перебував на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області по вул. Ак. Кучера, 5 ОСОБА_2 було встановлено, що до вище вказаного діяння причетна громадянка ОСОБА_1 , яку було запрошено до відділу поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області та відносно якої було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП (Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Ознайомивши її належним чином з даною постановою, остання відмовилася від підпису та отримання копії постанови серії ГБВ за номером 582219, про що свідчить наявний відеозапис.

За приписами ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник відповідача представив суду достатні та належні докази підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, надав документи, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

З наведених обстави суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, прийняте рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності є обґрунтованим.

Таким чином, зважаючи на наявність належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 205, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.І. Рудаков