Справа № 160/30289/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/30289/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року (суддя Калугіна Н.Є.) в справі № 160/30289/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Центр пробації» про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення повного розрахунку на час звільнення та не виплати на її користь грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 18 893,24 грн, стягнення грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 18 893,24 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року, справу направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху.

На підставі заяви позивача від 05 березня 2024 року про відмову від позову та розподілу витрат на професійну правничу допомогу ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення з Державної установи «Центр пробації» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши нове рішення про задоволення заяви та стягнення витрат, вказує, що в силу приписів статті 140 КАС України, враховуючи задоволення вимог позивача відповідачем, вона має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Звертає увагу на надання суду першої інстанції достатніх доказів понесення таких витрат, а також факту надання допомоги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції, пославшись на приписи статті 140 КАС України та врахувавши не надання позивачем доказів задоволення вимог позивача щодо перерахування їй грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, відсутність таких доказів в матеріалах справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду 14 листопада 2023 року.

01 березня 2024 року ДУ «Центр пробації» на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 18 609,24 грн, тобто грошова компенсація, яка є предметом позову, з яким позивач звернулась до суду в межах цієї справи, виплачена відповідачем позивачу.

На час задоволення вимог ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, подання заяви про відмову від позову провадження в цій справі не було відкрите, адже після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції ухвалою суду першої інстанції від 28 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Враховуючи відсутність факту відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції розцінив заяву позивача як заяву про відкликання позовної заяви та повернув її позивачу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Не зважаючи на відсутність факту відкриття провадження у справі, оскільки відповідачем задоволено вимоги позивача після подання позову, на користь позивача суд має присудити понесені позивачем судові витрати.

Як вказано вище, суд першої інстанції відмовив у здійсненні розподілу витрат на професійну правничу допомогу з підстави відсутності доказів задоволення відповідачем вимог позивача.

Такий висновок суд визнає помилковим та зазначає таке.

Позивач в заяві про відмову від позову вказав про задоволення відповідачем її вимог.

Одним з принципів адміністративного судочинства є принцип офіційного з`ясування обставин справи, закріплений у частини четвертої статті 9 КАС України, за положеннями якої суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відтак, якщо суд першої інстанції вважав, що для розгляду питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в порядку статті 140 КАС України необхідно підтвердження задоволення відповідачем вимог позивача, суд мав витребувати відповідні докази у учасників справі, проте такі дії судом першої інстанції не вчинені.

Враховуючи приведене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу є неправильним.

Тому ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасовується судом.

Вирішуючи по суті заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

До заяви на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи долучено додаткову угоду №1 від 13 листопада 2023 року до договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2023 року № 2023-11.01, акт приймання-передачі професійної правничої допомоги від 04 березня 2023 року, детальний опис наданих послуг, платіжний документ про здійснення оплати отриманих послуг в розмірі 3000 грн.

Копія договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 листопада 2023 року № 2023-11.01 позивачем долучена до позовної заяви.

Предметом договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Яловою Ю.О., є надання правової допомоги.

Додатковою угодою № 1 до договору № 2023-11.01 визначено перелік та вартість послуг в справі за позовом ОСОБА_1 до ДУ «Центр пробації» в судах першої та апеляційної інстанцій, а саме: запит до ДУ «Центр пробації», аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичної консультації - 500 грн; складання, оформлення та надсилання позовної заяви - 2000 грн; складання інших документів, (заяви про усунення недоліків, клопотання про поновлення строків, про стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційної скарги) - 500 грн.

Актом приймання-передачі наданих послуг від 04 березня 2024 року сторони договору підтвердили факт надання послуг, вказаних у додатковій угоди.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом частин третьої п`ятої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною шостою статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, яка зазначена у приведеному вище акті, не може бути визнана обґрунтованою, є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Так, такий вид послуг, як аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичної консультації, вартість яких становить 500 грн, та складання інших документів (заяви про усунення недоліків, клопотання про поновлення строків, про стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційної скарги), вартість яких становить 500 грн, охоплюється іншою послугою - складання позовної заяви, до якої також входить визначення підстав і предмету позову, доказів на обґрунтування позовних вимог, підготовка позову як документу, усунення недоліків позовної заяви.

Крім того, судом враховується, що позивачем не надано жодного належним чином складеного документу на підтвердження витраченого адвокатом часу, крім загального зазначення витраченого часу в акті надання послуг, що вказує на необґрунтованість обсягу наданих адвокатом послуг.

Суд зазначає, що подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, тому доходить висновку про неспівмірність заявленої позивачем до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що на користь позивача мають бути стягнуті витрати на підготовку та складання позовної заяви в розмірі 2000 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в частині відмови у розподілі судових витрат та ухвалення нового рішення про розподіл таких витрат.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року в справі № 160/30289/23 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року в справі № 160/30289/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення з Державної установи «Центр пробації» судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації» (, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року в справі № 160/30289/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 15 травня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя Д.В. Чепурнов