Справа № 620/4759/24
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/4759/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років з 29.10.2023; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити державну соціаль ну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років з 29.10.2023; стягнення з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 невиплачену соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років з 29.10.2023 (дата подачі заяви до Департаменту соціальної політики, з якої позивачу було при значено соціальну виплату) до 06.03.2024 включно (дата отримання відмови) у сумі 9582,18 грн, а також моральну шкоду у сумі 50000 грн, разом 5982,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем її було поставлено на облік як отримувача державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю, яка була призначена з 29.10.2023. Вказує, що відповідачем в подальшому протиправно було утримано виплачені кошти та надіслано відмову в отриманні спірної соціальної допомоги.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, та зазначив, що з 29.10.2023 позивачу була призначена державна соціальна допомога та включена до відомостей нарахування першого періоду грудня 2023 року у сумі 4403,22 грн (за період з 29 жовтня 2023 року до 31 грудня 2023 року включно). Вказує, що враховуючи, що надісланий позивачем медичний висновок № 5/23 від 05.10.2023 про дитину ОСОБА_1 . ОСОБА_3 форми 080/о виданий Приватним підприємством «ТЕСЛА», Департаментом було зупинено виплату вказаної допомоги позивачу, зроблено запити щодо правових підстав у приватних медичних закладів для видачі таких медичних висновків та з`ясовано відсутність у ПП «ТЕСЛА» правових підстав для видачі зазначених медичних висновків. Зазначає, що лікарсько-консультативні комісії для встановлення інвалідності дітям не утворюються та не функціонують у приватних медичних закладах, а тому приватні медичні заклади не мають жодних правових підстав для визнання дитини віком до 18 років особою з інвалідністю та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.01.2017 серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

05.10.2023 Приватним підприємством «Тесла» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано медичний висновок № 5/23 (форми 080/о), згідно якого наявне захворювання (патологічний стан) відповідає розділу VI пункту 2 підпункту 2.13 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516 (а.с. 14).

За заявою позивача з 29.10.2023 їй було призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 20.11.2023 (а.с. 15).

На звернення позивача, Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради листом від 18.12.2023 № ПІ-37 повідомив позивача, що заяву про призначення державної соціальної допомоги та необхідні документи були надіслані поштою (дата відправлення 29.10.2023), відповідно державна соціальна допомога призначена з 29.10.2023 у розмірі 2100,00 грн. Державна соціальна допомога за період з 29.10.2023 по 31.12.2023 включно у сумі 4403,22 грн була включена до відомостей нарахування першого періоду грудня 2023 року. Також повідомлено, що надісланий медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, форми 080/о, виданий установою, яка не визначена у Порядку видачі медичного висновку, що дає право на одержання державної соціальної допомоги, тому, на виконання Порядку департаментом були направлені запити щодо правових підстав у приватних медичних закладів для видачі медичних висновків, а саме до Управління охорони здоров`я Чернігівської міської ради, Управління охорони здоров`я Чернігівської військової обласної адміністрації та Національної служби здоров`я України. Також повідомлено, що для уникнення надмірної виплати бюджетних коштів, виплату допомоги призупинено до з`ясування обставин (а.с. 20).

Також листом від 05.03.2024 № 18-05/3538 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повідомив позивача, що наданий позивачем медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, форми 080/o, виданий установою, яка не визначена у Порядку видачі медичного висновку, що дає право на одержання державної соціальної допомоги. Враховуючи зазначене, позивачу відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги (а.с. 26).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі - Закон) право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно статті 10 Закону державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або батьків, усиновителів, яким призначена допомога на дітей з інвалідністю. Опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем їх проживання. Виплата державної соціальної допомоги провадиться щомісячно за поточний місяць у встановлені місцевою державною адміністрацією строки. Державна соціальна допомога, яка призначена на дитину з інвалідністю віком до 18 років, виплачується незалежно від одержання на неї інших видів допомоги.

Згідно статті 4 Закону на дітей з інвалідністю державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку.

Відповідно до статті 8 Закону заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністючи II групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання. До заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю, а також довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку.

Згідно статті 9 Закону державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства або на дітей з інвалідністю віком до 18 років призначається місцевою державною адміністрацією. Заява про призначення державної соціальної допомоги розглядається місцевою державною адміністрацією не пізніше 10 днів після надходження заяви з усіма необхідними документами. Державна соціальна допомога призначається з дня звернення за її призначенням.

Відповідно до статті 17 Закону рішення органу, що призначає державну соціальну допомогу, може бути оскаржене у відповідних органах виконавчої влади або у судовому порядку.

Так, умови призначення і виплати, перелік документів, необхідних для призначення, зокрема, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства або дітям з інвалідністю віком до 18 років відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 79 (далі Порядок № 79, в редакції, чинній на момент звернення за призначенням державної соціальної допомоги).

Згідно пункту 3 Порядку № 79 призначення і виплата державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання проводяться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад, до складу території яких входять міста обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення). Заяви про призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд, допомоги на поховання, до яких додаються необхідні документи (далі - заява з документами), приймаються органами соціального захисту населення. Державна соціальна допомога за місцем проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) особи, яка звертається за призначенням державної соціальної допомоги (далі - заявник). Відомості щодо неотримання допомоги перевіряються органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 79 причина, категорія і строк, на який встановлюється відповідна категорія дітям з інвалідністю, визначаються лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я. Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, визначається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 5 Порядку № 79 право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 79 для призначення державної соціальної допомоги заявником, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця/довідка про звернення за захистом в Україні (для іноземця та особи без громадянства)/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про народження дитини з інвалідністю віком до 18 років; довідка з місця навчання із зазначенням перебування (неперебування) на повному державному утриманні.

Пунктом 9 Порядку № 79 передбачено, що державна соціальна допомога (в тому числі надбавка на догляд) призначається з дня звернення за їх призначенням, якщо протягом трьох місяців подано всі необхідні документи. Якщо до заяви подано документи не в повному обсязі, орган соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняття відповідних документів із зазначенням дати їх прийняття, а також про документи, які у тримісячний строк необхідно подати (повідомлення видається/надсилається йому у паперовій або електронній формі (за наявності електронної адреси). Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) вважається день прийняття заяви з документами. Якщо заява з документами надсилається засобами поштового зв`язку, то днем звернення за державною соціальною допомогою (у тому числі надбавкою на догляд) вважається дата, зазначена на відбитку календарного штемпеля. Заява розглядається не пізніше ніж через 10 днів після її надходження з документами.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 79 на дітей з інвалідністю віком до 18 років державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку про дитину з інвалідністю, який видається відповідно до Порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого МОЗ, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку включно. На дітей з інвалідністю віком до 18 років державна соціальна допомога призначається законному представнику дитини незалежно від того, чиї дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) матері, батька, опікуна, піклувальника) зазначені у медичному висновку про дитину з інвалідністю, виданому лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я.

Згідно пункту 30 Порядку № 79 рішення органу соціального захисту населення про призначення (про відмову у призначенні) державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства, дитині з інвалідністю віком до 18 років чи надбавки на догляд за ними може бути оскаржене у відповідних органах виконавчої влади або в судовому порядку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 № 482 затверджено Порядок видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (далі Порядок № 482).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 482 показаннями для встановлення інвалідності у дітей є патологічні стани, які виникають при вроджених, спадкових, здобутих захворюваннях та після травм. Перелік медичних показань, що дають право про одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.12.2001 за № 1073/6264.

Згідно пунктів 11, 12 Порядку № 482 медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років оформляється за підписами головного лікаря дитячого лікувально-профілактичного закладу, його заступника з медичної частини та лікуючого лікаря, завіряється круглою печаткою і в 3-денний строк направляється в орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю віком до 18 років. Термін дії медичного висновку встановлюється згідно зі строками, передбаченими наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516, та зазначається в медичному висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої було додано медичний висновок № 5/23 від 05.10.2023 (форми 080/о), виданий Приватним підприємством «Тесла».

Згідно вказаного висновку, у ОСОБА_3 наявне захворювання (патологічний стан) відповідає розділу VI пункту 2 підпункту 2.13 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516 (а.с. 14).

При цьому, зазначений висновок містить підписи директора, медичного директора та лікуючого лікаря, а також засвідчений круглою печаткою Приватного підприємства «Тесла».

Разом з тим, відмовляючи позивачу у призначенні спірної допомоги Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради зазначає, що наданий позивачем медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, форми 080/o, виданий установою, яка не визначена у Порядку видачі медичного висновку, що дає право на одержання державної соціальної допомоги (а.с. 26).

В той же час, відповідно до пункту 3 Порядку № 482 установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативними комісіями (далі - ЛКК) дитячих обласних, багатопрофільних міських лікарень, спеціалізованих лікарень, диспансерів, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Української дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ", Українського центру медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, клінік науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я України та Академії медичних наук України після стаціонарного або амбулаторного обстеження.

Згідно пункту 7 Порядку № 482 визнання дитини віком до 18 років інвалідом та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативною комісією дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини після особистого огляду її та за наявності виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф.027/о) або консультативного висновку спеціаліста (ф.028/о), виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження дитини в дитячій обласній, багатопрофільній міській лікарнях, спеціалізованих лікарнях, диспансерах, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Українській дитячій спеціалізованій лікарні "ОХМАТДИТ", Українському центрі медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи або клініках науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я, Академії медичних наук України та оформлених у зазначеному порядку.

Тобто, процедура установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років та визнання дитини віком до 18 років інвалідом та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (ф.080/о) є різними за суттю процедурами.

При цьому, процедура установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років, яка здійснюється виключними лікарсько-консультативними комісіями спеціалізованих закладів охорони здоров`я, передує оформленню медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років, дитячим лікувально-профілактичним закладом за місцем проживання.

Так, установлення цих показань дійсно може зробити тільки виключний перелік закладів охорони здоров`я, як зазначено вище: дитячі обласні, багатопрофільні міські лікарні, спеціалізовані лікарні, диспансери, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Українській дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ», Український центр медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, клініки науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я, Академії медичних наук України.

Але, вже після того, як ці заклади охорони здоров`я установили у дитини медичні показання для визнання її інвалідом віком до 18 років, (перша подія) визнання дитини віком до 18 років інвалідом та оформлення ф.080/о «Медичний висновок про дитину з інвалідністю до 18 років» (друга подія) здійснюється лікарсько-консультативною комісією будь-якого дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини після особистого огляду її та за наявності виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф.027/о) або консультативного висновку спеціаліста (ф.028/о), виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження дитини в дитячій обласній, багатопрофільній міській лікарнях, спеціалізованих лікарнях, диспансерах, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Українській дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ», Українському центрі медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи або клініках науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я, Академії медичних наук України та оформлених у зазначеному порядку.

Таким чином, права на установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років (пункт 3 Порядку № 482) належать обмеженому колу закладів охорони здоров`я. Водночас, оформити ф.080/о «Медичний висновок про дитину з інвалідністю до 18 років», має право лікарсько-консультативна комісія будь-якого дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини (пункт 7 Порядку № 482).

Так, в матеріалах справи наявний консультативний висновок спеціаліста (ф.028/о) від 19.09.2023, виданий ЛКК КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради (а.с. 13), згідно якого установлено, що дитина має медичні показники для отримання державної соціальної допомоги терміном на 5 років.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство «Тесла» проводить діяльність з медичної практики на підставі ліцензії Міністерства охорони здоров`я серії АЕ № 197487 (а.с. 29).

З огляду на викладене вище, враховуючи наявність у Приватного підприємства «Тесла» ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики та беручи до уваги, що законодавством не встановлено обмежень щодо можливості видачі медичного висновку приватними лікувально-профілактичними закладами, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно, в порушення вимог законодавства відмовив позивачу у призначенні державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Крім того, як було встановлено судом відповідачем після призначення позивачу спірної допомоги, спочатку її було призупинено, про що повідомлено позивача листом від 18.12.2023 № ПІ-37, а потім відмовлено в призначенні такої виплати, однак, суд зазначає, що у Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради відповідно до положень Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» відсутні повноваження щодо призупинення виплати вже призначеної державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем фактично відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги, про що повідомлено позивача листом від 05.03.2024 № 18-05/3538, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років на доньку ОСОБА_3 з 29.10.2023; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років на доньку ОСОБА_3 з 29.10.2023.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 невиплачену соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років з 29.10.2023 (дата подачі заяви до Департаменту соціальної політики, з якої позивачу було призначено соціальну виплату) до 06.03.2024 включно (дата отримання відмови) у сумі 9582,18 грн, то суд зазначає наступне.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що не може підміняти визначений орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та виплати державної соціальної допомоги, та на свій розсуд розраховувати суми такої допомоги, а тому вказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 50000 грн, то суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).

Так, позивач зазначає, що ситуацію зі зняттям коштів з карткового рахунку «Приватбанк», вона дуже болісно сприйняла, почалися дуже сильні головні болі, запаморочення, неспокій, тривожність, порушення сну, підвищена стомлюваність, нудота, порушення травлення, пігулки не допомагали, симптоми не зникали. 19.12.2023 позивач була вимушена поїхати до м. Чернігів, звернутися до КНП «Чернігівської обласної лікарні» Чернігівської обласної ради, де їй зробили MP-томографію головного мозку, діагноз дуплексне сканування екстракраніальних відділів брахіоцефальних судин і транскраніальне тріплексне сканування (судини голови і шиї), лікар-невропатолог призначив обстеження та тривале лікування, яке не дешево обходиться.

При цьому, суд наголошує, що згідно практики Верховного Суду навіть відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано, а тому враховуючи те, що фактичне протиправне припинення відповідачем виплати позивачу вже призначеної на її дитину державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років, виплата якої є гарантованим державою правом згідно Конституції України та Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" на соціальну захищеність, судом безперечно оцінюється як завдання моральної шкоди позивачу.

Разом з тим, що стосується заявленої моральної шкоди на рівні 50000,00 грн., то позивачем не доведено, що саме така сума є співмірною із завданою шкодою, та не надано будь-якого розрахунку, а тому, виходячи з меж розумності, суд вважає, що достатнім буде стягнути з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14017, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років на доньку ОСОБА_3 з 29.10.2023.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_4 державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років на доньку ОСОБА_3 з 29.10.2023.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.05.2024.

Суддя Наталія БАРГАМІНА