Справа № 160/6603/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2024 року Справа № 160/6603/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
12.03.2024 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, 28.03.2024 повідомлений про відкриття провадження у справі, про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 14.03.2024 повідомлений про відкриття провадження у справі, про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №49 від 12.01.2024 відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування рішення зазначено, що пільговий стаж за списком №2 відсутній. Додатковий коментар: за наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 відсутнє, оскільки в наданих документах відсутня довідка, яка відповідає формі додатку №5 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного, стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Поряд з цим, пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно із пунктом «з» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Аналогічні приписи містяться у пункті 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 0-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону № 1788-XII).

На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

За приписами пунктів 1 та 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 цього Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Судом встановлено, що записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.07.1986 року підтверджено трудову діяльність ОСОБА_1 у Дніпродзержинському Автотранспортному підприємстві 11232, яке згодом перетворилось у відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232», а саме:

- 01.08.1991 прийнятий на курси з підготовки водіїв категорії «Д» (наказ №84-к від 08.08.1991);

- 27.12.1991 переведений водієм 3 класу на всі марки автобусів в колону № 4 (наказ №152к від 30.12.1991);

- 30.09.2005 звільнений за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (наказ № 254 від 28.09.2005);

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні, відповідач не вказує про невідповідність даних, зазначених у трудовій книжці, або помилок у їх оформленні.

Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» ліквідовано через банкрутство, зазначена обставина обмежує можливість позивача надати документи на підтвердження його роботи водієм автобуса на міських маршрутах.

Відповідно до архівної довідки від 03.01.2024 № С-21/2-08/1407/1 архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, встановлено, що документи з особового складу ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» прийняті на довгострокове зберігання до архівного управління міської ради після визнання підприємства банкрутом на підставі постанови господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2006 (справа №Б26/94/05), акт приймання-передавання документів від 27.11.2006 №64.

Відповідно до архівної довідки від 03.01.2024 № С-21/2-08/1406 архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, встановлено, що наказом від 08 серпня 1991 року №84-к по Дніпродзержинському автотранспортному підприємству 11232 « ОСОБА_1 » (так у документі), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятий курсантом (5 місяців) з 01 серпня 1991 року.

Наказом від 30 грудня 1991 року №152-к переведений водієм 3 класу автоколони №4 з 27 грудня 1991 року.

Наказом від 23 вересня 2005 року №25-к по Відкритому акціонерному товариству «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» « ОСОБА_1 » (так у документі) звільнений 30 вересня 2005 року по ст.38 КЗпП України.

Підстава: ф.ОС-130, оп.2-к(ос), спр.118; історична довідка.

Відповідно до архівної довідки від 03.01.2024 № С-21/2-08/1407 архівного управління Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, встановлено, що в архівному фонді «Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» (раніше: Дніпродзержинське АТП 11232) в особових рахунках за період 1992-1997 рр. під таб.№4127 значиться « ОСОБА_1 » (так у документах), 1968 р.н., водій З класу автоколони №4.

Підстава: ф.ОС-130, оп.І-ос, спр.спр.447, 460, 472, 486, 495, 503.

Судом встановлено, що у трудовій книжці та в архівних документах дійсно не вказано про те, що позивач у спірний період працював саме водієм міського пасажирського транспорту, та фактично з цих підстав відповідач відмовив позивачу у призначенні йому пенсії на пільгових умовах та відповідно не зарахував пільговий стаж його роботи на вказаному підприємстві у період з 27.12.1991 по 30.09.2005.

Однак, відповідно до копії з особової картки ОСОБА_1 наданої архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області вбачається, що з 27.12.1991 року наказом від 30.12.1991 №152-к переведений водієм 3 класу автоколони №4, робота на лінії на міських маршрутах. З 20.01.2023 реорганізація, приєднали до 1-ої колони.

Відповідно до довідки №66 ОСОБА_1 дійсно працював у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» водієм 3-го класу в автоколоні №1 з 27.12.1991 (наказ №152-к від 30.12.1991).

Також, судом досліджено пояснення громадянина ОСОБА_3 , який підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 працював водієм міського пасажирського транспорту у ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» починаючи з 1991 року по 2005 рік

Аналогічні пояснення були надані і громадянином ОСОБА_4 .

Тобто зазначеними документами підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 1991 року по 2005 рік працював водієм автобусів у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232», саме в колоні №4 та №1, які здійснювали перевезення пасажирів на міських маршрутах.

Разом з тим, суд зазначає про те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 687/975/17.

Також трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівникв здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Крім того, суд враховує приписи частини 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, якою визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Отже, наведеними нормами чинного законодавства визначено обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Проте, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів надання позивачу допомоги в одержанні відсутніх документів для зарахування пільгового стажу його роботи у відкритому акціонерному товаристві «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232».

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо права позивача на зарахування періоду з 27.12.1991 по 30.09.2005 роботи у відкритому акціонерному товаристві «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» до пільгового стажу.

Щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоду роботи з 21.11.2005 по 16.01.2013, суд зазначає наступне.

Записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.07.1986 року підтверджено трудову діяльність ОСОБА_1 в Акціонерній компанії з іноземними інвестиціями «ДЕМОС», а саме:

-18.11.2005 прийнятий в автотранспортний цех водієм автотранспортних засобів (бензозаправник) 3 кл. (наказ №261 від 17.11.2005);

- 21.11.2005 переведений водієм автотранспортних засобів (автобуса) 3 кл. (наказ №114 від 21.11.2005);

- 16.01.2013 звільнений за згодою сторін п.1 ст.36 п.1 КЗпП України (наказ № 9 від 16.01.2013).

Згідно пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що з 07.06.2018 Приватне акціонерне товариство «Компанія з іноземними інвестиціями «ДЕМОМС» перебуває в стані припинення.

Позивач вказує, що зазначена обставина обмежує можливість позивача по наданню письмових документів на підтвердження його роботи водієм автобуса на міських маршрутах.

Суд вважає такий висновок позивача хибним, оскільки Приватне акціонерне товариство «Компанія з іноземними інвестиціями «ДЕМОМС» наразі не має статусу ліквідованого, оскільки перебуває у стані припинення та триває ліквідаційна процедура. Отже, позивач не позбавлений можливості звернутися до голови комісії з припинення за уточненою довідкою для підтвердження спеціального трудового стажу.

В свою чергу, у трудовій книжці не зазначено про те, що позивач у спірний період працював саме водієм міського пасажирського транспорту, та зокрема і з цих підстав відповідач відмовив позивачу у призначенні йому пенсії на пільгових умовах та відповідно не зарахував пільговий стаж його роботи на вказаному підприємстві у період з 21.11.2005 по 16.01.2013.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.

Щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоду роботи з 04.04.2013 по 22.01.2024, суд зазначає наступне.

Записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.07.1986 року підтверджено трудову діяльність ОСОБА_1 в Дніпродзержинській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ФОРВАРДІНГ», яке згодом перейменовано у Кам`янську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ФОРВАРДІНГ», а саме:

- 04.04.2013 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів (автобус) до (наказ №38-к від 04.04.2013);

- 22.01.2024 звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ №6/1-к від 09.01.2024).

Позивач зазначає, що предметом діяльності Товариства є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Також зазначає, що наказом №6/1-к від 09.01.2024 про звільнення позивача, зазначена назва структурного підрозділу, колона автомобільна (пасажирський транспорт) Кам`янської філії.

Так, дійсно наказом директора Кам`янської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ФОРВАРДІНГ» №6/1-к від 22.01.2024 про припинення трудового договору 22.01.2024 ОСОБА_1 звільнено з структурного підрозділу, а саме колони автомобільної (пасажирський транспорт) Кам`янської філії, з посади водій автотранспортних засобів (автобус).

Однак, у трудовій книжці не зазначено про те, що позивач у спірний період працював саме водієм міського пасажирського транспорту, та зокрема і з цих підстав відповідач відмовив позивачу у призначенні йому пенсії на пільгових умовах та відповідно не зарахував пільговий стаж його роботи на вказаному підприємстві у період з 04.04.2013 по 22.01.2024.

Таким чином у зв`язку з тим, що у трудовій книжці позивача були відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах позивачу для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно було надати до Пенсійного органу уточнюючі довідки.

За таких обставин, та враховуючи те, що в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах за період з 21.11.2005 по 16.01.2013, з 04.04.2013 по 22.01.2024, а уточнюючі довідки відповідачу надані не були, суд не вбачає підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача зазначені періоди роботи водієм міського пасажирського транспорту.

Відповідно до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України суд може витребувати докази за власної ініціативи, однак в даному випадку судом не витребовувались уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу позивача за період з 21.11.2005 по 16.01.2013, з 04.04.2013 по 22.01.2024, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення, зазначені довідки не могли бути взяті відповідачем до уваги, в силу їх відсутності.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо права позивача на зарахування періоду з 27.12.1991 по 30.09.2005 роботи у відкритому акціонерному товаристві «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» до пільгового стажу, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 12.01.2024 №49 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.01.2024, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 11.03.2024 №8.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 605,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н,40009; ІК в ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ІК в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 49 від 12.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 27.12.1991 по 30.09.2005 у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232», водієм міського пасажирського транспорту.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н,40009; ІК в ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 травня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков