Справа № 160/5643/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2024 рокуСправа №160/5643/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошової компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, , гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
З матеріалів справи вбачається, що 09.08.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії Серії НОМЕР_4 від 09.08.1997, зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 50.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2022 за № 8 солдата запасу ОСОБА_2 прийнято на військову службу за контрактом у Збройні Сили України та призначено старшим стрільцем 2 відділення 3 взводу 2 стрілецької роти, ВОС-100868а, шпк старший солдат.
Так, ОСОБА_2 є учасником бойових дій, про що видано посвідчення серія НОМЕР_5 від 04.04.2023.
Згідно з свідоцтва про смерть серії Серії НОМЕР_6 від 22.07.2023, зареєстрованим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 923 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.10.2023 за № 435:
«Солдата ОСОБА_2 , колишнього водія зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 , який помер 17.07.2023 внаслідок множинних уламкових поранень голови, шиї, тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелета та внутрішніх органів, поблизу населеного пункту Макарівка Волноваського району Донецької області, у результаті ворожого артилерійського обстрілу, з 17 липня виключеного зі списків особового складу частини наказом командира частини НОМЕР_1 від 25.09.2023 № 409. ВИКЛЮЧИТИ зі всіх видів забезпечення. Облікові документи направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Виплатити дружині загиблого ОСОБА_1 :
- грошове забезпечення за липень 2023 року в розмірі 21 657 грн 98 копійок;
- додаткову винагороду у відповідності до пункту 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року (зі змінами) з розрахунку 100 000 гривень 00 копійок на місяць пропорційно часу проходження служби з 01 по 31 липня 2023 року у розмірі 100 000 грн 00 копійок, з урахуванням, що приймав безпосередньо участь в бойових діях з 01 по 17 липня 2023 року;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 у сумі 21 657 грн 98 копійок;
- допомогу на поховання (передбачену Постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців № 829 від 22.05.2000 року (зі змінами) в розмірі 12 945 грн 00 копійки.
Календарна вислуга у Збройних Силах станом на 17 липня 2023 року складає: 01 рік 04 місяці 01 день, пільгова - 00 місяців 00 днів, загальна - 01 рік 04 місяці 01 день.
Підстава: заява дружини загиблого ОСОБА_1 , витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 10.10.2023 № 255-РС, іменний список безповоротних втрат особового складу від 08.09.2023 № 3985, донесення про смерть (загибель) від 08.09.2023 № 3987, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_8 , видане 22.07.2023 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), акт службового розслідування від 04.08.2023 № 3582.
Так, позивач звернулась із заявою до військової частини НОМЕР_1 із проханням про виплату компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період 2022-2023 рр., за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій.
Листом від 04.12.2023 за №4814 відповідач повідомив позивача, що нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учасника бойових дій, ОСОБА_2 - не здійснювались.
Не погоджуючись із зазначеним листом, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
За ст.1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
За ч. 8 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
За ст. 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно п. 12 ч. 1 статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Таким чином, ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, під час проходження військової служби мав право на отримання додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до абз. 2, 3 ч. 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Згідно п.п. 17-19 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлені обмеження щодо реалізації учасниками бойових дій їх права на отримання додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII, згідно з якими в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Натомість, надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
За п. 21 статті 10-1 Закону № 2011-XII у разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.
Згідно ст. 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За ч. 8 статті 4 Закону № 3543 з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.
При цьому, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженому Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, оголошено та проведено часткову мобілізацію.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженому Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.
З листа Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 за №4814 вбачається, що нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учасника бойових дій ОСОБА_2 - не здійснювались.
Суд зазначає, що при виключенні позивача зі списків особового складу відповідач повинен провести всі необхідні розрахунки, в тому числі, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2022 року по 2023 рік.
Позивач звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати їй як дружині загиблого грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Проте, листом від 04.12.2023 за №4814 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Згідно п. 6 статті 18 Закону України № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
За п. 6-1 статті 18 Закону № 2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.
Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.
З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ України 25 червня 2018 року прийнято наказ № 558, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Інструкцією визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).
Оскільки у померлого ОСОБА_2 було право на отримання грошової компенсації грошової компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки, яке виникло до дня його смерті та неможливість останнім отримати вказану компенсацію, суд доходить висновку про наявність у позивача, яка в розумінні Закону № 2011-XII та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, є членом сім`ї загиблого (дружиною), права на отримання компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.
Таким чином, суд доходить до висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки, на яку мав право чоловік - ОСОБА_2 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки, на яку мав право її чоловік ОСОБА_2 , при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку відповідно до наданої довідки вчинена всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошової компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, , гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна