Справа № 380/17363/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/17363/23 пров. № А/857/1929/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Хомича Івана Олександровича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Хомича Івана Олександровича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій щодо виключення квартири з числа службового житла та погодження надання постійного житла (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 20.12.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

11.07.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) представник адвокат Хомич І.О., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла наданої йому в користування трикімнатної квартири, жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу /КЕВ/ м.Львова, що полягає у непідготовці та неподанні до виконавчого органу Львівської міської ради виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла наданої ОСОБА_1 трикімнатної квартири, жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати КЕВ м.Львова підготувати, належно оформити та подати до виконавчого органу Львівської міської ради виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла наданої ОСОБА_1 трикімнатної квартири, житловою площею 41,58 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати протиправною бездіяльність КЕВ м.Львова, що полягає у непідготовці та неподанні відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., Списку надання житлової площі для постійного проживання ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для узагальнення та несення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями для прийняття рішення про погодження надання ОСОБА_1 постійного житла;

зобов`язати КЕВ м.Львова підготувати, належно оформити та подати відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 як правонаступника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Списку надання житлової площі для постійного проживання ОСОБА_1 для узгодження і внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями для прийняття рішення про погодження надання ОСОБА_1 постійного житла;

стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати (а.с.1-7).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.32 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.44-50).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Хомич І.О., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.52-61).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 07.12.2004р. позивачу та його сім`ї було надано у користування службову трикімнатну квартиру, загальною площею 70,8 кв.м., жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, як військовослужбовець та учасник бойових дій, котрий має понад 26 років вислуги на військовій службі та перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні, та має право на виключення з числа службового житла наданої йому в користування квартири та подальшу передачу вказаної квартири йому та членам його сім`ї для постійного проживання, 09.04.2019р. звернувся до КЕВ м.Львова із заявою про надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових вищевказаної трикімнатної квартири.

11.10.2019р. відповідачем прийнято рішення надати позивачу житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення трьохкімнатної квартири, жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з числа житлових зі зняттям з квартирного обліку з урахуванням 1/3 частки квартири, що належить на праві приватної власності невістці позивача ОСОБА_3 .

Однак, через тривалу бездіяльність відповідача, котрий від моменту ухвалення рішення від 11.10.2019р. протягом трьох наступних років не подав клопотання до виконавчого органу Львівської міської ради про виключення наданої позивачу квартири з числа службових, а також не підготував та не подав Список надання житлової площі для постійного проживання позивача до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями для прийняття рішення про погодження надання позивачу постійного житла, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати своє право на житло.

Водночас, апелянт стверджує, що чинне законодавство дозволяє одній особі та членам його сім`ї приватизувати не лише одну квартиру, а й більше, за умови що їх загальна площа не перевищує встановлену законодавством санітарну норму. Відтак, ні позивач, ні його дружина, ні син не скористалися своїм правом на приватизацію житлового фонду.

Отже, наміри позивача та членів його сім`ї приватизувати надану їм у користування службову квартиру не суперечать чинному законодавству.

При цьому до повноважень відповідача в розглядуваному випадку входить лише підготовка та направлення документів, а рішення стосовно погодження або відмови у погоджені надання житла приймає безпосередньо Комісія з контролю.

Таким чином, відповідач на підставі наданих йому документів мав підготувати Список надання житлової площі для постійного проживання та направити до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України. Чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до органу місцевого самоврядування.

Крім того, у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району не має альтернативного варіанту поведінки, як направити до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини.

Апелянт наголошує, що рішення щодо надання постійного житла має прийняти Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, тоді як до повноважень відповідача не належить прийняття будь-яких рішень.

Отже, допущена відповідачем бездіяльність не узгоджуються з приписами законодавства України та свідчить про її протиправність. Така протиправна бездіяльність відповідача, що полягає у неподанні клопотання до виконавчого органу Львівської міської ради про виключення наданої позивачу квартири з числа службових, а також непідготовці та неподані Списку надання житлової площі для постійного проживання позивача до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями для прийняття рішення про погодження надання позивачу постійного житла, перешкоджає цьому, чим порушує право позивача на мирне володіння майном та на повагу до його житла.

Водночас, держава, гарантуючи військовослужбовцям, котрі мають вислугу років понад 20 років, отримання житла для постійного проживання, не може відмовляти у його наданні лише з формальних підстав.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу d Збройних Силах України у період із 1977 по 2007 рік.

Згідно наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 412 від 28.11.2006р. ОСОБА_1 звільнено з 05.01.2007р. з військової служби у відставку за пп.«б» п.67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України», затв. Указом Президента України № 1053/2001 від 07.11.2001р., за станом здоров`я.

Починаючи з 05.02.1994р. ОСОБА_1 зі своєю сім`єю перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні.

07.12.2004р. ОСОБА_1 та його сім`ї було надано у користування службову трикімнатну квартиру, загальною площею 70,8 кв.м, жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 001675 від 07.12.2004р. (а.с.10).

09.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м.Львова із заявою про надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву підполковника запасу ОСОБА_1 (ЦВММ) від 09.04.2019р., зареєстровану в КЕВ м.Львова 09.04.2019р. за № 2079, про надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових, Житлова комісія КЕВ м.Львова на підставі п.10 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., прийняла рішення від 26.04.2019р., оформлене протоколом № 5, яким постановила надати житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 41,58 кв.м, з числа службових, в якій проживають підполковник ОСОБА_1 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_4 , 1961р.н., син ОСОБА_5 , 1989р.н., невістка ОСОБА_3 , 1987р.н., зі зняттям з квартирного обліку, з урахуванням 1/3 частки однокімнатної за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 17,0 кв.м., яка знаходиться на праві приватної власності у невістки ОСОБА_3 (а.с.39).

Також Житлова комісія КЕВ м.Львова прийняла рішення від 11.10.2019р., оформлене протоколом № 9, яким постановила надати житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 41,58 кв.м, з числа службових, в якій проживають підполковник запасу ОСОБА_1 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_4 , 1961р.н., син ОСОБА_5 ,1989 р.н., невістка ОСОБА_3 , 1987р.н., зі зняттям з квартирного обліку, з урахуванням 1/3 частки однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 17,0 кв.м., яка знаходиться на праві приватної власності у невістки, ОСОБА_3 (а.с.40).

Рішенням об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова від 29.12.2019р., оформленим протоколом № 13, скасовано пп.4.1. рішення об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова від 26.04.2019р. /протокол № 5/, та пп.5.1 рішення об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова від 11.10.2019р. /протокол № 9/ в частині, що стосуються надання підполковнику запасу ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових (а.с.41 і на звороті).

У вказаному рішенні зазначено, що під час розгляду облікової справи підполковника запасу ОСОБА_1 працівниками житлової групи КЕВ м.Львова були виявлено недоліки.

Зокрема, згідно вимог п.2 розд.VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р. /Інструкція/, житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей. Пунктом 1 розділу І Інструкції визначено, що до членів сім`ї військовослужбовця належать особи, які внесені в особову справу військовослужбовця. Згідно довідок ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 1987р.н., встановленим порядком не внесена в особову справу підполковника запасу ОСОБА_1 , а відтак не може вважатись членом його сім`ї.

Крім того, згідно п.2 розд.VII Інструкції житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. В обліковій справі підполковника запасу ОСОБА_1 відсутня інформація про місце прописки його та членів його сім`ї до 05.11.1993р. та використання (невикористання) ними житлових чеків.

В обліковій справі відсутня довідка квартирних органів Міністерства оборони України про незабезпечення житлом під час проходження військової служби у АДРЕСА_3 з 05.04.1991р. по 11.02.1993р.

Під час проходження військової служби у Львівському гарнізоні військовослужбовець ОСОБА_1 був забезпечений службовим жилим приміщенням в гуртожитку Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_4 , яке встановленим порядком не здав в КЕВ м.Львова.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо що полягає у непідготовці та неподанні до виконавчого органу Львівської міської ради виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла наданої ОСОБА_1 трикімнатної квартири, жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також у непідготовці та неподанні відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., Списку надання житлової площі для постійного проживання ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для узагальнення та несення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями для прийняття рішення про погодження надання ОСОБА_1 постійного житла, представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що в спірній ситуації рішення житлової комісії КЕВ м.Львова про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для простійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири з числа службових житлових приміщень, яке є підставою для тверджень позивача про бездіяльність відповідача та позовних вимог про спонукання його до вчинення передбачених розділом VIІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., дій, скасовано як помилково прийняте. У матеріалах справи відсутні відомості про оскарження ОСОБА_1 рішення Об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова № 13 від 29.12.2021р., тому таке є чинним.

Відтак, відповідач не вчиняв зазначеної позивачем протиправної бездіяльності, а за відсутності чинного рішення про надання військовослужбовцю та членам його сім`ї службових жилих приміщень (службової житлової площі) для постійного проживання підстави для спонукання відповідача скеровувати клопотання/подання відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., є відсутніми.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до КЕВ м.Львова є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Згідно п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Пунктом 7 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затв. постановою КМ України № 1081 від 03.08.2006р. (надалі Порядок № 1081), визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби (перелік таких населених пунктів для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони), забезпечуються службовими житловими приміщеннями.

Відповідно до п.11 Порядку № 1081 виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

У свою чергу, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком (п.10 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р. (надалі Інструкція № 380).

Згідно п.3 розділу VIІ Інструкції № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Пунктом 4 розділу VIІ Інструкції № 380 передбачено, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання.

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Відповідно до п.5 розділу VIІ Інструкції № 380 за результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно п.п.6, 7 розділу VIІ Інструкції № 380 ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Для вселення в надане житлове приміщення військовослужбовець здає ордер на постійну житлову площу до житлово-експлуатаційної організації, за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, або до будинкоуправління відповідного КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Пунктом 7 розділу IІ Інструкції № 380 передбачено, що житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо:

взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею);

взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Відповідно до п.8 Розділу ІІ Інструкції № 380 рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Рішення об`єднаної житлової комісії затверджується командиром військової частини підрозділу, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії, та оголошується в наказі командиром військової частини за місцем проходження військової служби.

Встановлено, що ОСОБА_1 є колишнім військовослужбовцем, звільненим у запас за станом здоров`я; позивач з 1994 року перебуває на квартирному обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов; з 2004 року користується службовим приміщенням, а саме трикімнатною квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 календарна вислуга на військовій службі становила 29 років, то відповідно до положень п.10 Інструкції № 380 він мав підстави претендувати на виключення наданого йому житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Враховуючи вказані обставини, 09.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м.Львова із заявою про надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На засіданнях житлової комісії КЕВ м. Львова 26.04.2019р. та 11.10.2019р. заява позивача була розглянута, прийнято рішення про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири жилою площею 41,58 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових зі зняттям з квартирного обліку, з урахуванням 1/3 частки квартири, що належить на праві приватної власності невістці позивача ОСОБА_3 .

Водночас, як правильно зауважив суд першої інстанції, враховуючи положення Інструкції № 380 та визначений у ній порядок надання житла для постійного проживання, рішення житлової комісії, яким позивачу надане житлове приміщення для простійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири, є підставою для вчинення відповідачем ряду наступних дій, а саме:

підготовка списку надання житлової площі для постійного проживання, який у подальшому підлягає направленню до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю;

прийняття Комісією з контролю рішення про погодження надання постійного житла або про відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови;

направлення клопотання про виключення квартири з числа службових до виконавчого органу відповідної місцевої ради для ухвалення відповідного рішення.

Разом з тим, відповідно до п.7 Розділу ІІ Інструкції № 380 житлова комісія військової частини наділена повноваженнями переглянути своє рішення про надання житлового приміщення для простійного проживання шляхом його виключення з числа службових.

Під час судового розгляду з`ясовано, що рішенням Об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова, оформленим протоколом № 13 від 29.12.2021р., рішення КЕВ м.Львова в частині, що стосуються надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання, було скасовано, у зв`язку із виявленням у матеріалах житлової справи певних недоліків, а саме:

відсутність в обліковій справі відомостей про те, чи позивач використав (не використав) право на безоплатну приватизацію житла, інформації про місце прописки позивача та членів його сім`ї за певний період та використання (невикористання) ними житлових чеків, оскільки житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла;

відсутність в обліковій справі відомостей про здачу у встановленому порядку в КЕВ м.Львова службового жилого приміщення в гуртожитку Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_4 , який ОСОБА_1 був забезпечений під час проходження військової служби у Львівському гарнізоні.

Отже, відповідач реалізував свої повноваження та переглянув попередньо прийняті рішення як помилкові, а саме в частині, що стосується надання службового житла ОСОБА_1 для постійного проживання.

Так, в розглядуваному випадку рішення житлової комісії КЕВ м.Львова про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для простійного проживання шляхом виключення трикімнатної квартири з числа службових житлових приміщень, котре є підставою для тверджень позивача про бездіяльність відповідача та позовних вимог про спонукання його до вчинення передбачених розділом VIІ Інструкції № 380 дій, скасоване як помилково прийняте.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про оскарження ОСОБА_1 рішення Об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова № 13 від 29.12.2021р., тому таке є чинним.

Згідно частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач для реалізації свого інтересу отримати службове житло для постійного користування має два варіанти легітимної поведінки, а саме:

надати відповідачу документи для належного оформлення його облікової справи та усунення недоліків, вказаних в рішенні Об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова № 13 від 29.12.2021р., після чого повторно звернутися про надання службового житлового приміщення для простійного проживання;

оскаржити рішення Об`єднаної житлової комісії КЕВ м.Львова № 13 від 29.12.2021р. у встановленому порядку, якщо вважає його протиправним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки за відсутності чинного рішення про надання військовослужбовцю та членам його сім`ї службових жилих приміщень (службової житлової площі) для постійного проживання підстав для спонукання відповідача скеровувати клопотання/подання відповідно до Інструкції № 380 немає, при цьому суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено протиправної бездіяльності, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені представником позивача в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Хомича Івана Олександровича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. в адміністративній справі № 380/17363/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 17.05.2024р.