Справа № 640/22062/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м.Київ справа №640/22062/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Яготинського районного відділу про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся громадянин Узбекистану ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі відповідач), про скасування рішення.

Відповідно до ч.2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX, - Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. У зв`язку з зазначеним та на підставі статей 241, 248, 256 КАС України, Київським окружним адміністративним судом справу було прийнято до провадження. При цьому суд враховує, що Окружним адміністративним судом м. Києва вже було вчинено належні процесуальні дії щодо повідомлення відповідача щодо відкриття провадження у даній справі та надання копії позовної заяви з додатками.

Зміст позову складає вимога визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №179 від 28.07.2020 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дізнався про оскаржуване рішення відповідача про скасування йому дозволу на імміграцію 19.08.2020, отримавши листа Корольовського районного відділу у м.Житомир УДМС України в Житомирській області завих.№1801.2/13765-20 від 17.08.2020 з додатком копії рішення ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області №179 від 28.07.2020 (оскаржуване рішення) про скасування дозволу на імміграцію позивачу від 06.03.2014, яким також було скасовано посвідку серії НОМЕР_1 від 13.03.2014 з підстав 1,5 ч.1 ст.12 Закону України Про імміграцію. Позивач вважає, вважає, що підстави для скасування дозволу на імміграцію відсутні, а рішення відповідача про скасування такого дозволу є необґрунтованим та безпідставним. Рішення та дії відповідача порушують право та законні інтереси позивача, право на проживання в Україні, право на сім`ю, родинний спокій та сімейний затишок, право спокійно жити та виховувати своїх дітей, ставлять під сумнів репутацію та законність перебування на території України, створюють перешкоди реалізації інших прав, в тому числі повноцінного суспільного життя тощо.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовував тим, що керуючись п.п.1, 5 ст.12 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, п.п. 21, 22 Порядку провадження строку перебування та продовження скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №150 від 15.02.2012, пп1 п.64, пп.4 п.72 Порядку оформлення видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, відповідач правомірно виніс оскаржуване рішення.

Дослідивши матеріали судової справ, суд встановив наступні обставини.

Позивач, 14.11.2013 звернувся до Яготинського PC УДМС України в Київській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. З ст. 4 Закону України Про імміграцію як особі, яка є батьком громадянина України (син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 12.03.2013, довідка про реєстрацію особи громадянином України № 577 від 10.07.2013).

06.04.2013 року Яготинським PC УДМС України в Київській області було прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу. 13.03.2014 позивач документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

Позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.03.2013, довідка про реєстрацію особи громадянином України № 577 від 10.07.2013.

Позивач звернувся із заявою до Корольовського районного відділу у місті Житомир УДМС України в Житомирській області про прийняття його до громадянства України.

Позивач отримав листа Корольовського районного відділу у місті Житомир УДМС України в Житомирській області за вих..№1801.2/13765-20 від 17.08.2020р. з додатком копії Рішення ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області №179 від 28.07.2020р. про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 06.03.2014р., та скасування посвідки серії НОМЕР_1 з підстав п. 1 ст. 12 Закону України Про імміграцію.

Вважаючи вказане рішення необґрунтованими та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про імміграцію (надалі - Закон) : імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україніувстановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа безгромадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно ст.4 Закону, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів.

Статтею 6 Закону визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, зокрема, організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Згідно ст. 13 Закону Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання. Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання. Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Особа може повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію не раніше ніж через рік з дня прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію чи його скасування (ст.14 Закону).

Згідно ст. 9 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі - Порядок).

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено перелік документів, що подаються для отримання дозволу на імміграцію. Дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію (п.21 Порядку).

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу ( п.22 Порядку).

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти (п.23 Порядку).

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321. Згідно п.64-66 вказаного порядку, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію";2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом. Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування. Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на час прийняття рішення щодо видачі дозволу на імміграцію в Україну, органами ДМС не було встановлено підстав відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну. Крім цього, на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, уповноважений державний орган, за наслідками перевірки документів позивача будь-яких порушень законодавства не виявив.

Згідно копії рішення копії Рішення ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області №179 від 28.07.2020р. вбачається, що однією з підстав для скасування дозволу на імміграцію зазначено п.1) ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Відповідачем зазначається, що у лютому 2020 року до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов запит з Управління ДМС України в Житомирській області щодо підтвердження законності надання дозволу на імміграцію позивачу.

У зв`язку із надходженням даного запиту було здійснено перевірку матеріалів справи щодо надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання позивача.

Відповідачем зроблено висновок, що дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання Україні надано позивачу на підставі свідомо неправдивих відомостей.

Так, при перевірці законності надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну було встановлено, що на момент подання відповідної заяви законність свого перебування на території України була підтверджена копією паспортного документа з штампом про перетин 26.08.2013 державного кордону в пункті пропуску Конотоп. Крім цього, відповідно до копії паспорта позивача протягом 2013, окрім зазначеного, здійснено ще 6 перетинів державного кордону, а саме:02.03.2013 в пункті пропуску Харків-пасажирський, 28.05.2013 в пункті пропуску Козача Лопань, 01.06.2013 в пункті пропуску Козача Лопань, 20.08.2013 в пункті пропуску Зернове;25.11.2013 в пункті пропуску Зернове, 28.11.2013 в пункті пропуску Конотоп.

Однак відповідно до відомостей наявних у інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон Аркан така особа не здійснювала перетин кордону у зазначені дати.

За надісланим, з даного приводу, запитом Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відмовлено у наданні відомостей про перетини вказаною іноземкою державного кордону (підтвердження наявних відомостей) та зазначено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.07.2012 № 481-р Державна міграційна служба України є користувачем інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон Аркан. Цей абонентський пункт діє на базі Державної міграційної служби України та дає можливість отримати запитувану інформацію у повному обсязі (лист вх. № 11014/1/8010-20 від 20.03.2020).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2006 року 215-р ( 215-2006-р ) "Про затвердження плану заходів із створення інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, до 2008 року", Законів України "Про Державну прикордонну службу України" (661-15), "Про інформацію" (2657-12), "Про Національну програму інформатизації" (74/98-ВР), "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" (80/94-ВР), розроблено Положення про інтегровану міжвідомчу інформаційно-телекомунікаційну систему щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, затверджене Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України 03.04.2008284/287/214/150/64/175/266/75 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 12 травня 2008 р. за № 396/15087 /надалі Положення N284/287/214/150/64/175/266/75/, що визначає структуру, складові та порядок користування інтегрованою міжвідомчою інформаційно-телекомунікаційною системою щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (далі - система "Аркан").

Пунктом 3 Порядку №284/287/214/150/64/175/266/75 визначено, що система "Аркан" - це сукупність організаційно-розпорядчих заходів, програмно-технічних та телекомунікаційних засобів, що забезпечують обробку інформації (уведення, приймання, отримання, передавання, реєстрація, зберігання) щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, та автоматизований доступ до інформаційних ресурсів (баз даних) суб`єктів системи "Аркан". Перелік інформаційних ресурсів (баз даних) та функціональних завдань системи "Аркан" наведено в додатку.

Згідно з приписами п. 7 Порядку № 284/287/214/150/64/175/266/75 розпорядником системи "Аркан" є АдміністраціяДержавної прикордонної служби України (далі Адміністрація Держприкордонслужби).

Відповідно до п. 8 Порядку №284/287/214/150/64/175/266/75 система "Аркан" створюється з метою своєчасного, достовірного та функціонально повного інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності суб`єктів системи стосовно здійснення ними заходів із запобігання і недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, розшуку в пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, припинення протиправної діяльності фізичних і юридичних осіб, які незаконно переправляють мігрантів в Україну або транзитом переміщують їх через територію України, посилення контролю за додержанням правил в`їзду, виїзду, перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, а також виконання інших завдань у правоохоронній сфері згідно із законодавством.

Пунктом 32 Порядку №284/287/214/150/64/175/266/75 встановлено, щосуб`єкти системи "Аркан" відповідають за достовірність інформації, що передається ними в системі "Аркан".

Відповідач вважає, що враховуючи відомості, отримані з системи Аркан станом на 14.11.2013 (дата подачі заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну) позивач перебувала на території України з порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150, якою передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів для в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Як на підставу для скасування дозволу на імміграцію відповідач посилається на відомості інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан, в яких інформації про перетин державного кордону, які наявні в паспорті позивача за базою не значиться. Водночас суд зазначає, що зазначені відомості інформаційної системи "Аркан" не є підставою для скасування дозволу на імміграцію та скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Наведене правове регулювання та встановлені обставини дають підстави для висновку, що відсутність у відповідних базах даних інформації про перетин позивачем кордону 02.03.2013, 28.05.2013, 01.06.2013, 20.08.2013, 25.11.2013 та 28.11.2013 не є достатнім доказом для висновку про повідомлення позивачем завідомо недостовірної інформації, перебування на території України без правових підстав.

Відповідачем жодних належних у розумінні статей 72, 73 Кодексу адміністративного судочинства України доказів та інформації щодо причин проставлення в паспорті позивача відмітки про перетин кордону, зокрема, прізвище посадової особи, яка здійснювала паспортний контроль, не надано, що, в свою чергу, унеможливлює встановити обставини стосовно проставлення відповідних відміток.

Пунктом 1 частини першої статті 12 Закону України "Про прикордонний контроль" передбачено проставлення відмітки про перетин кордону, що було встановлено судом під час судового розгляду адміністративної справи.Як вже було зазначено, позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянами України. Неврахування цієї обставини може мати наслідком роз`єднання сім`ї, що, за відсутності інших обставин, є неспівмірним з відсутністю в базах даних інформації про перетин позивачем кордону, що судом визнано недостатнім доказом для висновку про повідомлення позивачем недостовірної інформації про перетин кордону на підстав відмітки в паспорті та перебування на території України без достатніх правових підстав.

Зазначені відомості інформаційної системи "Аркан" не є беззаперечною передбаченою законодавством підставою для скасування дозволу на імміграцію.Крім того, відповідачем не надано доказів того, що дата штампів про перетин державного кордону позивачем, які проставлені в її паспортному документі є недійсними, чи визнано у судовому порядку факт їх підробки. Таким чином, відсутні докази того, що дозвіл на імміграцію позивачу наданий на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.Використання завідомо підробленого документа кваліфікується як злочин, відповідно до частини четвертої статті 358 Кримінального Кодексу України. В матеріалах справи відсутні вироки суду, якими встановлено, що паспорт позивача. є недійсним та штампи про перетин нею державного кордону України підроблені. Відповідачем не надано вироку суду по кримінальній справі за статтею 358 Кримінального кодексу України відносно будь-якої особи, чим підтверджувався би факт недійсності, або підробки в паспортному документі позивача дати штампу про перетин державного кордону позивачем. Отже, не існує належних доказів надання позивачу відповідачем дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність. Крім того, відсутні докази порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та відповідачем не надано доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за це порушення.

Згідно статті 23 Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

За ст. 203 КУпАП України, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачена законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В матеріалах справи відсутні докази запрошення позивача для надання пояснень, тобто в порушення визначеної Порядком №1983, питання про скасування дозволу на імміграцію розглядалось без запрошення позивача для надання пояснень, при винесенні оскаржуваного рішення не вивчались обставини наявності підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Відповідачем, крім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини у виниклих обставинах.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області №179 від 28.07.2020 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (, 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 від 16.01.2015, адреса АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.