Справа № 160/11780/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
07.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 року № 620 «Про призначення службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 »;
-визнати протиправним та скасувати пункт 16 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 року № 620 «Про призначення службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 ».
Ухвалою суду від 13.05.2024 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету адвоката Гулько Жанни Вікторівни, у позивача та відповідача; заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
13.05.2024 судді Бухтіяровій М.М. передано заяву про забезпечення, в якій адвокат позивача ОСОБА_2 просить зупинити стягнення, що здійснюється в межах виконання пунктів 2, 16 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 №620 «Про призначення службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 » відносно ОСОБА_1 в розмірі 4794952,52 грн. (чотири мільйони сімсот дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 52 копійки) до набрання судовим рішенням законної сили.
В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 №620 «Про призначення службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 », наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2022 №633 «Про продовження проведення строку проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 №620» проведено службове розслідування. Відповідно до витягу з Наказу №67 від 01.05.2022 підполковнику ОСОБА_1 оголошено сувору догану та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності в рахунок відшкодування заподіяної державі шкоди в розмірі 4794952,52грн. та позбавлено премії, додаткової винагороди за травень 2022 року в повному обсязі. Підставою прийняття такого рішення слугував Акт службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів Військової частини НОМЕР_2 . Позивач не погоджується з результатами службового розслідування та вважає, що наказ за наслідками службового розслідування прийнятий з порушенням норм матеріального права, та процедури, визначеними Законом України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608, тому був змушений подати позов щодо його оскарження. 17.04.2024 під час переведення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_3 позивачу стало відомо про щомісячне відрахування коштів з грошового забезпечення на виконання п.16 наказу командира від 13.04.2022 №620. У зв`язку із цим, позивач вважає, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в рахунок відшкодування може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів у разі задоволення позову.
Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).
З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної протиправності, небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
У спірному випадку, позивач звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що предметом заявленого позову є визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 16 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 №620 «Про призначення службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 », за змістом якого командиром Військової частини НОМЕР_1 наказано:
« 1.Комісії у складі: голова комісії заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_3 ; члени комісії - заступник начальник тилу логістики військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 ; заступник начальника озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 ; офіцер відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 , провести службове розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 .
2.Матеріали службового розслідування надати мені до 20.04.2022.
3.Контроль за виконанням даного наказу покласти на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
4.Наказ довести до особового складу в частині, що його стосується.».
Інших пунктів оскаржуваний наказ не містить.
До позовних матеріалів долучено наказ командира Військової частини від 01.05.2022 №67 «Про результати службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 », призначеного оскаржуваним наказом командира Військової частини № НОМЕР_1 від 13.04.2022 №620.
Відповідно до пункту 2 наказу командира Військової частини від 01.05.2022 №67 «Про результати службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 » за порушення вимог статей 11, 16, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 4, 17 розділу І, пункту 1 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 та пункту 16 розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440, командиру Військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_7 оголошено сувору догану, притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності в рахунок відшкодування заподіяної державі шкоди в розмірі 4794952,52грн. та позбавлено премії та додаткової винагороди за травень 2022 рік в повному розмірі.
Відповідно до пункту 16 наказу командира Військової частини від 01.05.2022 №67 «Про результати службового розслідування стосовно втрат та нестач матеріальних засобів військової частини НОМЕР_2 » помічнику командира Військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби занести до книги обліку грошових стягнень та нарахувань частини 4794952,52грн. (чотири мільйони сімсот дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 52 копійки) відносно командира Військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_8 .
Отже, відповідно до пунктів 2, 16 наказу від 01.05.2022 №67 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та до матеріальної відповідальності в розмірі 4794952,52грн.
За змістом заяви про забезпечення позову представником позивача адвокатом Гулько Ж.В. зазначено про протиправність оскаржуваного наказу, про не погодження з результатами службового розслідування, вказуючи, що наказ за наслідками службового розслідування прийнятий з порушенням норм матеріального права, та процедури, визначеними Законом України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608, що зумовило звернення до суду щодо його оскарження.
Однак, позовні матеріали не містять доказів такого оскарження.
Позивачем не надано відомостей щодо оскарження результатів службового розслідування, оформленого наказом командира Військової частини від 01.05.2022 №67.
Доводи представника позивача про непогодження з оскаржуваним наказом від 13.04.2022 №620, який за її позицією, винесений з порушенням чинного законодавства, не вказує на очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що є предметом судового оскарження, а судження заявника щодо цього мають оціночний, тобто суб`єктивний характер, доказів, які б свідчили про явну протиправність прийнятого наказу, суду не надано.
Очевидна протиправність прийнятого наказу має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування.
Встановлення ж протиправності чи обґрунтованості оскаржуваного наказу, що є предметом позову, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів при розгляді справи по суті.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Таким чином, повноваження суду обмежені у застосуванні заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або шляхом встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що зміст заяви про забезпечення позову не дозволяє дійти переконливого висновку про очевидну протиправність оскаржуваного наказу від 13.04.2022 №620 та існування обставин, які згідно з положень статтею 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки заявником жодних доказів, у розумінні статей 73, 76 КАС України, на підтвердження існування очевидної протиправності оскаржуваного наказу, небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також того, що відновлення прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, надано не було, суд доходить висновку, що наведені доводи у межах поданої заяви про забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими, у зв`язку із чим відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.
За таких обставин, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова