Справа № 160/31553/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
установив:
01 грудня 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його страхового стажу періоди : з 24.07.1978 р. по 05.07.1979 р.; з 31.07.1987 р. по 30.03.1988 р.; з 29.06.1989 р. по 03.08.1990 р.; з 14.08.1990 р. по 10.12.1991 р.; з 18.12.1991 р. по 28.12.1993 р.; з 03.09.1997 р. по 20.05.1999 р.;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи: 24.07.1978 р. - 05.07.1979 р.; 06.08.1979 р. - 09.08.1982 р.; 16.06.1982 р. - 29.03.1983 р.; 04.04.1983 р. - 01.02.1984 р.; 14.03.1984 р. - 13.01.1986 р.; 07.07.1986 р. - 27.07.1987 р.; 31.07.1987 р. - 30.03.1988 р.; 01.04.1988 - 15.06.1989; 29.06.1989 р. - 03.08.1990 р.; 14.08.1990 р. - 10.12.1991 р.; 18.12.1991 р. - 28.12.1993 р.; 03.09.1997 р. - 20.05.1999 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком. Однак рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області було відмовлено позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Не зараховано періоди роботи згідно із трудової книжки, та не зараховано періоди роботи за Списком №2.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2023 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом розгляду заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням від 10.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема не зарахувало до стажу такі періоди роботи: з 24.07.1978 р. по 05.07.1979 р. оскільки відсутня дата і номер наказу про звільнення з роботи; з 31.07.1987 р. по 30.03.1988 р. оскільки запис про звільнення завірено печаткою не придатною для читання; з 29.06.1989 р. оскільки відсутній запис про звільнення з роботи; з 14.08.1990 р. по 10.12.1991 р. оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу; з 18.12.1991 р. по 28.12.1993 р. оскільки запис про причини звільнення у трудовій книжці проведений із порушенням п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 (відсутнє посилання на відповідну статтю закону); з 03.09.1997 р. по 20.05.1999 р. оскільки не зазначено посади та прізвища відповідальної особи за внесення запису про звільнення з роботи, а також відсутній код організації на печатці якою завірено запис про звільнення.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 містяться записи про такі періоди роботи:

- з 24.07.1978 05.07.1979 працював газоелектрозварником 5 розряду (Записи № № 1, 2 трудової книжки НОМЕР_3 від 06.07.1979);

- 16.06.1982 29.03.1983 працював газоелектрозварником 5 розряду (Записи №№ 6,7 трудової книжки НОМЕР_3 від 06.07.1979);

- 04.04.1983 01.02.1984 працював електрогазозварником 5 розряду (Записи №№ 8,9 трудової книжки НОМЕР_3 від 06.07.1979);

- 14.03.1984 13.01.1986 працював електрозварником 5 розряду (Записи №№ 10,11 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- 07.07.1986 27.07.1987 працював газоелектрозварник 5 розряду (Записи №№ 14,15 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- з 31.07.1987 30.03.1988 працював газоелектрозварником 2 розряду (Записи №№ 16,17 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- 01.04.1988 15.06.1989 працював майстром по ремонту автомобілів (Записи №№ 18,19 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- з 29.06.1989 03.08.1990 працював слюсарем-рихтувальником легкових автомобілів (Записи №№ 20,21 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- з 14.08.1990 10.12.1991 працював пожарником (Записи №№ 22,23 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- 18.12.1991 28.12.1993 працював газоелектрозварником 5 розряду (Записи №№24,25 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979);

- 03.09.1997 20.05.1999 працював газоелектрозварником (Записи №№26,27 трудової книжки БТ-1 № 3233183 від 06.07.1979).

Відповідно до архівної довідки від 03 жовтня 2023 року №79 виданою державним закладом професійної (професійно-технічної) освіти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на ім`я ОСОБА_1 , останній навчався в Міському професійно-технічному училищі №13 м. Дніпропетровська за фахом «електрозварник» з 01.09.1976 р. по 20.07.1978 р.

Вважаючи протиправною відмову у врахуванні періодів роботи: з 24.07.1978 р. по 05.07.1979 р.; з 31.07.1987 р. по 30.03.1988 р.; з 29.06.1989 р.; з 14.08.1990 р. по 10.12.1991 р.; з 18.12.1991 р. по 28.12.1993 р.; з 03.09.1997 р. по 20.05.1999 р. до загального та пільгового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058- ІV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058- ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка.

Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників та у такій довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) про виконання встановлених норм обслуговування.

Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Однак, неналежне заповнення роботодавцем трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивачки права зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, викладені у рішенні від 10.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області посилання відповідача на те, що відсутня дата і номер наказу про звільнення з роботи; запис про звільнення завірено печаткою не придатною для читання; відсутній запис про звільнення з роботи; відсутня назва організації при прийнятті на роботу; запис про причини звільнення у трудовій книжці проведений із порушенням п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 (відсутнє посилання на відповідну статтю закону); не зазначено посади та прізвища відповідальної особи за внесення запису про звільнення з роботи, а також відсутній код організації на печатці якою завірено запис про звільнення, за встановлених у цій справі обставин не дають підстав для відмови у зарахуванні до стажу роботи відповідних періодів, оскільки відповідні періоди роботи позивача з 24.07.1978 р. по 05.07.1979 р.; з 31.07.1987 р. по 30.03.1988 р.; з 29.06.1989 р. по 03.08.1990 р.; з 14.08.1990 р. по 10.12.1991 р.; з 18.12.1991 р. по 28.12.1993 р.; з 03.09.1997 р. по 20.05.1999 р. підтверджені даними трудової книжки.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 24.07.1978 р. по 05.07.1979 р.; з 31.07.1987 р. по 30.03.1988 р.; з 29.06.1989 р. по 03.08.1990 р.; з 14.08.1990 р. по 10.12.1991 р.; з 18.12.1991 р. по 28.12.1993 р.; з 03.09.1997 р. по 10.05.1999 р. (згідно з даними РС-Право період з 11.05.1999 р. до 07.08.2000 р. враховано) є протиправним. Як наслідок, вказані періоди роботи позивача належить зарахувати до страхового стажу.

Щодо позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи за Списком № 2 з 24.07.1978 р. - 05.07.1979 р.; 06.08.1979 р. - 09.08.1982 р.; 16.06.1982 р. - 29.03.1983 р.; 04.04.1983 р. - 01.02.1984 р.; 14.03.1984 р. - 13.01.1986 р.; 07.07.1986 р. - 27.07.1987 р.; 31.07.1987 р. - 30.03.1988 р.; 01.04.1988 - 15.06.1989; 29.06.1989 р. - 03.08.1990 р.; 14.08.1990 р. - 10.12.1991 р.; 18.12.1991 р. - 28.12.1993 р.; 03.09.1997 р. - 20.05.1999 р., суд зазначає таке.

Суд зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 10.10.2023 р. № 86 не містить жодних фактичних обставин щодо пеервірки наявності підстав для зарахування цих періодів до пільгового стажу.

При цьому, суд зазначає, що Пенсійним фондом було прийнято рішення щодо призначення пенсії за віком, позивач подав заяву саме про призначення пенсії за віком.

Отже, Пенсійним фондом розглядалось питання саме щодо призначення пенсії за віком та при цьому відсутні дані про те, що відповідач перевіряв достатність підстав про зарахування періодів роботи до пільгового стажу.

Суд зазначає про те, що пенсійні органи, при перевірці наявності підстав для зарахування періодів роботи до пільгового стажу, зокрема, перевіряють надані заявником документи, за необхідності вимагають довідки, що уточнююють характер роботи з метою з`ясування умов праці, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Однак, Пенсійний фонд у спірних правовідносинах не здійснював перевірку щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка питанню неврахування періодів стажу до страхового стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умов, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача. Тому, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 04.10.2023 р., з урахуванням висновків суду щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу та перевіривши достатність підстав для зарахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд зобов`язує вчинити дії саме Головне управління ПФУ у Львівській області, яке розглядало заяву позивача про призначення пенсії, та є належним відповідачем.

У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для задоволення позову щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з викладених вище підстав.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а тому частина вказаної суми, пропорційна задоволеним вимогам, а саме у сумі 805,2 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській від 10.10.2023 р. № 86 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 24.07.1978 р. по 05.07.1979 р.; з 31.07.1987 р. по 30.03.1988 р.; з 29.06.1989 р. по 03.08.1990 р.; з 14.08.1990 р. по 10.12.1991 р.; з 18.12.1991 р. по 28.12.1993 р.; з 03.09.1997 р. по 10.05.1999 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.10.2023 р. з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 805,20 грн.

Суддя А.В. Савченко