Справа № 160/5917/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2024 року Справа №160/5917/24
04 березня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій просить суд:
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи за професією «підземний електрослюсар», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 період навчання у Горлівському технікумі Донецького національного університету з 01.09.1998 року по 01.06.2002 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи з зайнятістю повний робочий на підземних роботах та з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи:
ДВАТ «Шахта імені А.І.Гайового»:
17.05.2005 по 01.08.2005 рік виконуючий обов`язки начальника зміни;
01.08.2005 по 15.09.2008 рік начальник зміни;
15.09.2008 по 08.10.2008 рік начальник дільниці з повним робочим днем в шахті;
18.08.2009 по 21.12.2009 рік гірничий майстер дільниці підземний з повним робочим днем в шахті;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 02.02.2024 року з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику на якого поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» що зайнятий повний робочий день під землею.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-2 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період навчання, а також окремі періоди роботи.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/5917/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5917/24. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
28 березня 2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача-1 в системі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що єдиний документ наданий для підтвердження пільгового характеру роботи є трудова книжка серії НОМЕР_2 , що не містить жодного визначення пільгового характеру роботи позивача у ДВАТ «Шахта імені А.І.Гайового». З огляду на вищезазначене, страховий та пільговий стаж позивача було обраховано на підставі відомостей, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Довідка ОК-5). Отже, період роботи у ДВАТ «Шахта імені А.І.Гайового» з 16.05.2005 по 08.10.2008 та період роботи в ТОВ «Угледобича» з 18.08.2009 по 21.12.2009 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1, а не до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1. Відповідно до копії Диплома молодшого спеціаліста серії НР № 15734221 ОСОБА_2 навчався закінчив Павлоградський технікум Національного гірничого університету за спеціальністю Експлуатація і ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв. На підставі викладеного вище, Горлівський технікум Донецького національного університету, на момент навчання позивача, не відносився до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а належав до вищих навчальних закладів. Після закінчення Горлівського технікуму Донецького національного університету позивач здобув не робітничу професію, а отримав підготовку фахівця за освітньокваліфікаційними рівням молодшого спеціаліста. Оскільки ОСОБА_1 навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР), то відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання у Горлівському технікумі Донецького національного університету з 01.09.1998 по 01.06.2002. Також посилається на наявність у нього дискреційних повноважень. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
19 квітня 2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача-2 в системі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що Документального підтвердження повної зайнятості (роботи на умовах повного робочого дня) за відповідними професіями Позивачем не надано, відсутня уточнююча довідка з підприємства про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Позивачем не надано інформації, що відпустки без збереження заробітної плати пов`язані з виробничою необхідністю. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
02.02.2024 року позивачем подано заяву про призначення дострокової пенсії за віком до відповідача-1.
Рішенням відповідача-2 від 08.02.2024 року №62 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Зазначено: вік заявника 41 рік, страховий стаж особи 25 років 03 місяці 02 днів, страховий стаж особи з урахуванням пільгового обчислення становить 47 років 03 місяці 22 дні, пільговий стаж (за Списком №1): 22 роки 02 місця 22 дні, пільговий стаж роботи на роботах підземних професій за постановою 202(25) становить 18 років 02 місяці 16 днів. Також в рішенні зазначено: документального підтвердження повної зайнятості (роботи на умовах повного робочого дня) за відповідними професіями заявником не надано, відсутня уточнююча довідка з підприємства про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та відсутня атестація робочих місць, що затверджується висновком Державної експертизи умов праці. В призначенні пенсії відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Щодо періоду навчання позивача в технікумі.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР (далі Закон №103/98-ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно диплому молодшого спеціаліста від 29.06.2002 року серії НОМЕР_3 позивач закінчив у 2002 році Горлівський технікум Донецького національного університету за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-технолога.

Відповідно до додатка до цього диплома тип навчального закладу: навчальний заклад І рівня акредитації, програмні вимоги: повна загальна середня освіта, тип (вид) програми: освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста, професійні права: робота за фахом гірничого техніка-технолога. Дата вступу: 01.09.1998 року, дата випуску: 01.06.2002 року.

Згідно форми РС-право позивача період роботи з 01.09.1998 року по 20.05.2001 року обліковується як «навчання у вищих/середн. НЗ», період з 21.05.2001 року по 28.06.2001 року обліковується як «Список №1», а період з 29.06.2001 року по 01.07.2001 року «навчання у вищих/середн. НЗ».

Відповідач у спірному рішенні не навів обґрунтування незарахування цього періоду до спеціального та пільгового стажу згідно ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

Позивач у позові посилався на те, що на навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону №103/98-ВР

Відповідач-1 у відзиві зазначав, що технікум є вищим закладом освіти та не відносився до закладів професійної (професійної-технічної) освіти. Відповідач-2 наводив аналогічні доводи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-XII (далі Закон №1060-XII, тут і надалі - в редакції чинній станом 01.09.1998 року) на Структура освіти включає:

- дошкільну освіту;

- загальну середню освіту;

- позашкільну освіту;

- професійно-технічну освіту;

- вищу освіту;

- післядипломну освіту;

- аспірантуру;

- докторантуру;

- самоосвіту.

Відповідно до ст. 30 Закону №1060-XII в Україні встановлюються такі освітні рівні:

- початкова загальна освіта;

- базова загальна середня освіта;

- повна загальна середня освіта;

- професійно-технічна освіта;

- базова вища освіта;

- повна вища освіта.

Частинами 1-2 ст. 40 Закону №1060-XII встановлено професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації.

Професійно-технічна освіта громадян здійснюється на базі повної загальної середньої освіти або базової загальної середньої освіти з наданням можливості здобувати повну загальну середню освіту.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 41 Закону №1060-XII професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію.

Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії).

Випускникам вищих професійних училищ може присвоюватися кваліфікація "молодший спеціаліст"

Відповідно до ч. 1-3 ст. 43 Закону №1060-XII вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації:

перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти;

другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти;

третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.

Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями:

молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації;

бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації;

спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Пільга за ст. 38 Закону №103/98-ВР встановлює, що визначальною обставиною її застосування є навчання «у закладі професійної (професійно-технічної) освіти», а також що «перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців».

Відповідно, підлягає встановлення характеристика навчального закладу позивача, в т.ч. встановлення належності цього закладу до категорії «заклад професійної (професійно-технічної) освіти), оскільки законодавець пов`язав право на відповідну пільгу саме з категорією навчального закладу.

Перелік таких закладів визначався Законом №1060-XII протягом всього періоду навчання позивача. Застосування цього закону до обставин цієї справи обумовлено принципом прямої дії нормативно-правових актів у часті.

В свою чергу Закон №1060-XII не лише не відносив технікуми до категорії «заклади професійно-технічної освіти», а прямо визначав технікуми як заклади вищої освіти у ст. 43.

Суд вважає за необхідне застосувати і інший критерій визначення права на пільгу за ст. 38 Закону №103/98-ВР результат навчання. Так, згідно ч. 6 ст. 41 Закону №1060-XII за результатом навчання у професійно-технічному закладі освіти присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» (і лише випускникам вищих професійних училищ присвоюється кваліфікація «молодший спеціаліст»). В свою чергу за загальним правилом згідно ч. 3 ст. 43 Закону 1060-XII технікуми здійснюють підготовку «молодших спеціалістів». А за змістом ч. 2 ст. 30 Закону 1060-XII «кваліфікований робітник» та «молодший спеціаліст» є різними та послідовними освітньо-кваліфікаційними рівнями.

Отже, технікуми на час навчання позивача належали до вищих закладів освіти, а за результатом їх закінчення надавався освітньо-кваліфікаційний рівень «молодший спеціаліст», що є вищим ніж освітньо-кваліфікаційний рівень, що надавався професійно-технічними закладами освіти, які готували «кваліфікованих робітників».

Відповідні відмінності мають і документи про освіту, оскільки згідно ст. 16 Закону №103/98-ВР здобувачі професійно-технічної освіти отримують диплом «кваліфікованого робітника».

Слід відзначити, що навіть станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії згідно ст. 16 Закону №103/98-ВР випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти, якому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник".

Отже, ані станом на дату навчання, ані станом на дату звернення за призначенням пенсії позивач не міг вважатися таким, що коли-небудь навчався у «закладі професійної (професійно-технічної) освіти», оскільки в нього відсутній диплом про закінчення такого закладу, а наявний документ про освіту свідчить про закінчення закладу саме вищої освіти.

Тотожне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.10.2022 році у справі №160/6484/22, від 15.09.2022 року у справі №160/25125/21, від 02.11.2021 року у справі №280/3592/21.

Позивач також посилався на те, що за ст. 18 Закону №103/98-ВР до професійно-технічних навчальних закладів належать також інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.

Вказана норма права передбачає невичерпність переліку типів навчальних закладів, які належать до професійно-технічної освіти, в зв`язку з чим така належність має встановлюватися за змістовним критерієм. Таким критерієм може бути освітньо-кваліфікаційний рівень, який присвоюється по завершенню навчання у відповідному закладі. Однак, як вже вказав суд, позивачу присвоєно не такий освітньо-кваліфікаційний рівень, що присвоюється випускникам професійно-технічних закладів освіти («кваліфікований робітник»), тому навіть за таким критерієм спірна пільга не підлягає застосуванню до позивача.

Слід враховувати і правила формальної логіки, оскільки до невизначеної категорії «інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту» очевидно не може входити вищий заклад освіти, адже за ст. 29 Закону №1060-XII професійно-технічна освіта та вища освіта є різними структурними елементами освіти, при цьому технікуми віднесено статтею 43 Закону №1060-XII віднесено саме до вищих закладів освіти, які готують спеціалістів з вищим освітньо-кваліфікаційним рівнем, ніж «кваліфікований робітник».

Отже, період навчання позивача в Горлівському технікумі з 01.09.1998 року по 01.06.2002 року не може бути віднесено до його спеціального та пільгового стажу. В свою чергу цей період вже зараховано до страхового стажу позивача, що вбачається з його форми РС-право. Відповідно, в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Суд звертає увагу також на те, що попри відсутність відповідного обґрунтування в спірному рішенні відповідача-2 пільги згідно законодавства застосовуються в разі наявності відповідних обставин, а не в зв`язку з тим, що орган державної влади не навів достатнього обґрунтування відсутності таких обставин. Відповідно, незалежно від обґрунтованості спірного рішення в цій частині позивач не може в зв`язку з цим набути право на те, на що немає права згідно законодавства.

Щодо періодів роботи позивача.

В спірному рішення відповідач не наводив окремих підстав для незарахування кожного зі спірних періодів роботи, натомість послався в цілому на відсутність документального підтвердження повної зайнятості (роботи на умовах повного робочого дня) за відповідними професіями, а також на відсутність уточнюючої довідки.

Відповідач-1 у відзиві також згадував ненадання пільгової довідки, надання на підтвердження пільгового стажу лише трудової книжки, яка не містить жодного визначення пільгового характеру роботи позивача. Відповідно, окремі періоди роботи позивача зараховано до пільгового стажу за Списком №1, а не до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1.

У відзиві відповідача-2 продубльовано зміст спірного рішення, а також зазначено про відсутність інформації про те, що відпустки без збереження заробітної плати пов`язані з виробничою необхідністю.

Позивач в свою чергу наполягав на тому, що його трудової книжки повністю достатньо, оскільки вона містить усі необхідні записи.

Слід узагальнено вказати, що спірними періодами роботи в цій справі є наступні:

1) з 17.05.2005 року по 01.08.2005 року;

2) з 01.08.2005 року по 15.09.2008 року;

3) з 15.09.2008 року по 08.10.2008 року;

4) з 18.08.2009 року по 21.12.2009 року.

В трудовій книжці позивача від 21.05.2001 року НОМЕР_2 щодо спірних періодів наявні наступні записи:

*робота на «Шахті імені А.І. Гайового».

10) 17.05.2005 року призначений виконуючим обов`язки начальника зміни;

12) 01.08.2005 року призначений начальником зміни;

14) 08.10.2008 року звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням;

15) 15.09.2008 року призначений начальником дільниці з повним робочим днем в шахті;

16) 08.10.2008 року звільнений, ст. 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням.

*Зміна місця роботи на ТОВ «Вугледобування»

22) 21.07.2009 року переведений гірничим майстром дільниці підземної, зайнятий повний робочий день на підземних роботах в шахті;

23) 21.12.2009 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Згідно форми РС-право позивача спірні періоди охоплені іншими періодами, які в свою чергу обліковуються як пільговий стаж роботи за Списком №1 (на противагу іншим періодам роботи, що обліковуються саме як пільговий стаж роботи під землею).

Суд вважає за доцільне розглянути спірні періоди окремо в залежності від місця роботи позивача.

Так, спірний період з 18.08.2009 року по 21.12.2009 року стосується роботи позивача в ТОВ «Вугледобування». При цьому в трудовій книжці позивача цей період роботи охоплено записами №22-23 (з 21.07.2009 року по 21.12.2009 року). Відповідач-1 з цього приводу пояснив, що через відсутність записів у трудовій книжці позивача пільговий стаж обчислено згідно довідки ОК-5.

Суд констатує необґрунтованість незарахування цього періоду роботи, оскільки в трудовій книжці позивача безпосередньо вказано характер зайнятості (повний день) та існування обставин, з якими законодавство пов`язує існування відповідної пільги (на підземних роботах в шахті). Наявність такого зазначення в трудовій книжці є достатньою та не потребує додаткового дослідження в т.ч. форми ОК-5 позивача.

Окремо суд зауважує, що період з 21.07.2009 року по 17.08.2009 року відповідач зайнятість позивача на цій же посаді зарахував саме до «підземного» стажу, а з 18.08.2009 року по 21.12.2009 року зарахував лише до Списку №1, хоча зміни займаної посади, характеру зайнятості не відбулося.

Отже, період роботи з 18.08.2009 року по 21.12.2009 року підлягає зарахуванню також і до «підземного» стажу позивача.

Інші три спірних періоди стосуються зайнятості позивача на «Шахті імені А.І. Гайового», яка неодноразово була реорганізована під час спірних періодів роботи.

У формі РС-право ці періоди не збігаються із записами в трудовій книжці позивача, оскільки така форма відображала кожну реорганізацію підприємства, що в свою чергу не впливає на висновки суду в цій справі та характер зайнятості позивача.

Період №3 (з 15.09.2008 року по 08.10.2008 року) також підлягає зарахування до пільгового «підземного» стажу позивача, оскільки в трудовій книжці в наявності запис №15 про зайнятість «повний робочий день в шахті» на посаді «начальник дільниці» (згадана в Постанові №202 в розділі І як «керівники підземних дільниць»), в свою чергу відповідачі жодним чином не обґрунтували підстави не зарахування зайнятості «в шахті» до «підземного стажу», оскільки йдеться про безпосереднє місце роботи, а не про найменування підприємства. В свою чергу обставини вчинення записів №14 та №16 не були покладені в основу спірного рішення відповідача.

При цьому щодо усіх трьох періодів в наявності інформація у формі ОК-5 позивача, де вони обліковуються як спецстаж за відповідними кодами.

Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, передбачено, що дооблікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства: про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні.

Постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 також затверджено форму довідки ОК-5.

Довідка ОК-5 це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом правозастосування, яке міститься у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 29.02.2024 року у справі №160/23817/23 довідка форми ОК-5 є належним джерелом відомостей про пільговий стаж особи в спорах цієї категорії.

Згідно змісту довідки ОК-5 позивача в усі три спірні періоди мав спецстаж за кодом ЗП3013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Дійсно, записи в трудовій книжці позивача щодо періодів №1 та №2 не містить зазначення про «повний робочий день» роботу «під землею» і тд, оскільки є суттєво скороченими «призначений виконуючим обов`язки начальника зміни», «призначений начальником зміни».

Водночас, довідка ОК-5 повністю підтверджує, що така зайнятість мала місце саме «повний робочий день» та «на підземних роботах».

Відповідно, встановленню підлягає обставина можливості віднесення зайнятості позивача згідно періодів №1 та №2 до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV виходячи з наявних відомостей про характер зайнятості позивача.

Таким чином, суд досліджує зайнятість позивача на повний робочий день на підземних роботах на посадах «виконуючий обов`язки начальника зміни» та «начальник зміни» обставини в розрізі правового регулювання двох норм права:

1) п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV щодо працівників, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць;

2) ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV - щодо працівників, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідний список затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 (далі Постанова №202). В цій постанові, в редакції, що була чинна станом на дату роботи позивача, «начальники зміни» згадуються двічі: «начальники підземних змін» та «гірничі майстри (начальники змін)», а також в наявності загальне зазначення «усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю)», при цьому лише остання категорія стосується зайнятості в шахті (інші стосуються зайнятості в кар`єрах та розрізах). Оскільки позивач в цей період працював в шахті встановленню підлягає належність «начальника зміни» (або виконуючого обов`язки) до «усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю)».

Суд зазначає, що позивач не входить в категорію «усі робітники», оскільки він займав посаду начальника, а «керівники» в цій нормі права згадані окремо, а тому логічно не входять в категорію «робітники». Інша частина цієї норми права використовує категорію «керівники і спеціалісти підземних дільниць». Позивач працював начальником (що є еквівалентом керівника), однак зміни (а не дільниці). При цьому в трудовій книжці позивача на цьому ж підприємстві здійснено запис №15 про роботу вже начальником саме дільниці (а не зміни), що свідчить про відповідність найменування посад на підприємстві вимогам законодавства. В свою чергу Постанова №202 окремо згадує саме начальників змін, однак для інших виробництв (кар`єри і розрізи), що підтверджує відмінність «начальника зміни» та «начальника дільниці» в розумінні Постанови №202. Тобто, позивач не працював ані «робітником», ані «керівником і спеціалістом підземних дільниць шахти», оскільки працював «начальником зміни» - на іншій посаді.

Отже, періоди роботи до 14.09.2018 року включно не підлягають зарахуванню до «підземного» стажу позивача, адже в Постанові №202 не згадано «начальників зміни». Це логічно відповідає і характеру зайнятості особи та обсягу повноважень, порядку їх реалізації.

Суд зауважує, що позивач обґрунтовано вважав, що відомості довідки ОК-5 можуть враховуватися при визначенні характеру його зайнятості, однак в його юридичній ситуації такі відомості підтверджують наявність пільгового стажу за Списком №1, а також в цілому характеризують таку зайнятість (повний робочий день, під землею). Однак, позивач не врахував, що пільги в зв`язку з роботою під землею мають 2 категорії осіб: особи, що працювали на посадах за Списком №1, а також особи, що працювали на посадах за Постановою №202. Визначальним в цьому аспекті є конкретна посада (виконувані обов`язки, які визначають ступінь впливу на здоров`я особи). В цій справі судом визнано, що довідка ОК-5 є джерелом інформації, однак сукупність такої інформації не дозволяє дійти висновку про наявність підстав саме для задоволення позову, оскільки позивач наполягав на наявності у нього саме пільгового «підземного» стажу (за Постановою №202 та ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV), а довідка ОК-5 позивача підтверджує лише право на пільги за ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, адже код ЗП3013А1 безпосередньо відсилає до Списку №1, а зайнятість за кодом ЗП3014А4 мала місце за межами заявлених позовних вимог).

Відповідно, в задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.

Узагальнюючи вищевикладене суд констатує наступний стан задоволення позовних вимог: період з 15.09.2008 року по 08.10.2008 року вимоги підлягають задоволено на підставі записів №15-16 трудової книжки позивача; період з 18.08.2009 року по 21.12.2009 року вимоги підлягають задоволено на підставі записів №22-23 трудової книжки позивача.

Щодо вимог про зобов`язання призначити пенсію.

В спірному рішенні відповідач-2 визнав наявність у позивача 18 років 02 місяці 16 днів «підземного стажу». За цим рішенням суду позивачу додатково буде зараховано майже 5 місяців стажу. Тобто, позивач не матиме 25 років пільгового «підземного» стажу.

Щодо виходу за межі позовних вимог.

Позивач серед підстав позову зазначав, що матиме необхідні 25 років стажу з урахуванням роз`яснень Міністерства соцзахисту від 20.01.1992 року №8.

Водночас, зі спірного рішення відповідача не вбачається, що це роз`яснення взагалі було застосовано до позивача. Відповідачі не навели жодних пояснень з цього аспекту справи у відзивах.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Суд констатує тотожність правила на вихід на пенсію згідно ст. 14 Закону №1788-XII та ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 20.01.1992 року №8 встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці;

- кожного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 01.11.2018 року №21226/0/2-18/45 у відповідь на депутатський запит народного депутата України ОСОБА_3 від 05.10.2018 року до законодавчого врегулювання питання (внесення змін до статті 114 Закону №1058) органи Пенсійного фонду України при призначення пенсій відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058 враховують Роз`яснення №8.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що за загальним правилом роз`яснення не є нормативно-правовими актами, оскільки уточнюють, деталізують та пояснюють основний правовий акт. При цьому ця змістовна властивість не позбавляє суд можливості їх застосування, оскільки такі роз`яснення в будь-якому випадку є правовими актами, тобто відповідають ч. 2 ст. 7 кодексу адміністративного судочинства України як джерела права, які мають похідне (вторинне) значення щодо правових актів, вказаних в частині першій цієї статті.

В свою чергу зміст Роз`яснення №8, попри його назву, вказує на нормативний характер цього документу, який саме встановлює, а не роз`яснює чи деталізує правило поведінки.

Окремо суд зауважує, що незалежно від належності Роз`яснення №8 до нормативно-правового акту воно підлягає застосуванню, оскільки в будь-якому випадку є правовим актом, тобто джерелом права у розумінні ч. 2 ст. 7 кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім цього, лист Міністерства соціальної політики України від 01.11.2018 року №21226/0/2-18/45 безпосередньо вказує на необхідність врахування органами Пенсійного фонду Роз`яснення №8.

Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою на виконання постанови Верховної Ради України від 6 грудня 1991 р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановив в п.1 міністерствам і відомствам України розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно з додатком.

Додаток містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу в розділі ІІ містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону), виконавцем визначено Мінсоцзабезпечення України, строк виконання - березень 1992 р.

Наразі ця постанова Кабінету Міністрів України є чинною.

Суд вважає, що посилання у Роз`ясненні № 8 на ст. 14 Закону № 1788-ХІІ доцільно застосовувати і при призначенні пенсії за ст. 114 Закону № 1058-ІV, оскільки зміст цих статей є тотожним. При цьому за ст. 11 Закону № 1788-ХІІ до відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов`язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом, а п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV передбачає, що положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Також суд не вбачає суперечностей між Роз`ясненням № 8 і положеннями Закону №1058-ІV, оскільки відповідне роз`яснення не визначає: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. (ст. 4 Закону № 1058-ІV), натомість регулює правила розрахунку кратності пільгового стажу, що за правовим змістом положенням ст. 14 Закону № 1788-ХІІ та ст. 114 Закону № 1058-ІV не суперечить.

Вказане роз`яснення спрямоване на забезпечення найбільш сприятливого обрахування стажу окремим категоріям громадян, що були зайняті на роботах з особливо важкими умовами праці та забезпечує реалізацію державної політики щодо створення пільгових умов для осіб, які працювали на професіях, які справляють особливий вплив на здоров`я, в зв`язку з чим застосування Роз`яснення №8 відповідає вимогам верховенства права. В зворотному випадку для осіб, які працювали на відповідних посадах протягом часу, якого не достатньо для призначення пенсії, не було б передбачено державних гарантій в зв`язку зі шкодою здоров`ю на таких посадах.

Крім того, «підземний» стаж на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю. Так, стаж на провідних професіях зараховується до «підземного» із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу за Списком 1, що не відносяться до підземного, із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.06.2019 року у справі № 333/3704/16-а.

Отже, Роз`яснення №8 підлягають застосуванню до юридичної ситуації позивача, оскільки в нього в наявності пільговий стаж за Списком №1, можливість конвертації якого в пільговий «підземний стаж» передбачено цим роз`ясненням. В свою чергу наразі не вбачається підстав для ухвалення рішення суду виходячи із обчислення пільгового «підземного» стажу позивача самим судом, адже наявні матеріали справи свідчать, що вказане роз`яснення ще не було застосовано відповідачем-2. При цьому суд не може зобов`язувати відповідача приймати рішення конкретного змісту у випадку, коли первинний розгляд відповідного питання здійснено з порушенням процедури, оскільки виникає юридична ситуація, коли відповідач ще не реалізував власні повноваження належним чином (згідно вірної процедури, а в цій справі із застосуванням Роз`яснення №8).

Таким чином, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії саме із застосуванням Роз`яснення №8, щодо якого заявлено підстави позову, однак відсутні самі позовні вимоги.

В свою чергу суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію, оскільки обсяг підтвердженого судом пільгового «підземного» стажу позивача не був достатнім для призначення пенсії станом на день прийняття відповідачем-2 спірного рішення. В свою чергу Роз`яснення №8 відповідачем-2 не застосовувалися, а тому не можуть бути застосовані судом вперше, що являло б собою перебирання судом повноважень відповідача-2.

Водночас, спірне рішення відповідача-2 підлягає скасуванню, оскільки ухвалено із значними порушеннями вимог законодавства не зараховано окремі періоди роботи позивача, не застосовано Роз`яснення №8. З цих же підстав саме відповідач-2 зобов`язаний зарахувати спірний стаж позивача.

Стосовно суб`єкта, якого належить зобов`язати вчинити певні дії та обсягу таких дій.

Позивач просив зобов`язати призначити йому пенсію відповідача-1. Проте, судом констатовано відсутність наразі підстав для призначення позивачу пенсії в цілому. Відповідно, ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання повторно розглянути його заяву. Оскільки первинний розгляд такої заяви здійснено відповідачем-2, саме його і належить зобов`язати повторно розглянути таку заяву.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 01.03.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в ході судового розгляду, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_4 в період з 06.05.2024 року по 10.05.2024 року, рішення ухвалено в перший робочий день судді 13.05.2024 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.02.2024 року №62, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV та постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 наступні періоди роботи: 1) з 15.09.2008 року по 08.10.2008 року; 2) з 18.08.2009 року по 21.12.2009 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.02.2024 року із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 484,48 гривень (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко