Справа № 520/4603/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року № 520/4603/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахунку та виплаті надбавки за вислугу років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період проходження служби у складі військової частини НОМЕР_3 з 15.06.2022 по 27.01.2023.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що в період служби у складі військової частини НОМЕР_3 отримував грошове забезпечення без урахування вислуги років, що підтверджується довідки про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 15.06.2022 по 27.01.2023 від 06.02.2024 № 83/ВФЗ, наданою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважаючи дії відповідача протиправними звернувся до суду.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач надав відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав посилаючись на їх безпідставність. Зазначивши що під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_3 позивач не надав документів для підтвердження вислуги років за інші періоди та не звернувся з рапортом, щодо перерахунку вислуги років, тому у позовних вимогах просить відмовити.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

15.06.2022 наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 13.06.2022 № 89-рс позивач був призначений трактористом-машиністом екскаватора інженерно-технічного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_3 , Ці відомості підтверджуються витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 15.06.2022. З 27.01.2023 був виключений зі списків особового складу в/ч НОМЕР_3 та віх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 27.01.2023 № 27.

Позивачем зазначено, що за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 отримував грошове забезпечення без урахування вислуги років.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 07.01.2023 № 7 про оголошення вислуги років військовослужбовцям вислуга років позивача була обчислена 0 років 10 місяців 6 днів станом на 01.01.2023.

Матеріали справи містять довідку наданою «Кам`янської виправної колонії № 101» про вислугу років підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 за період з 01.08.1995 по 28.09.2017, яку як зазначає позивач не було враховано при нарахуванні грошового забезпечення.

На звернення позивача листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.06.2023 № 891/ВФЗ повідомлено, що станом на 29.06.2023, військова частина НОМЕР_3 розформована, через це не має можливості видати нові наказі та зробити перерахунок вислуги років з урахуванням служби в МВС та ДКВС.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № № 2011-ХІІ (надалі - Закон № 2011-ХІІ).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені та врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей (пункт 1 частини першої статті 3 Закону №2011-XII).

Відповідно до частини другої четвертої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

З 01.01.2008 розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

30.08.2017 з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Відповідно до розділів І та IV наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018№ 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах:

від 1 до 5 років - 25 відсотків;

від 5 до 10 років - 30 відсотків;

від 10 до 15 років - 35 відсотків;

від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків;

від 25 і більше років - 50 відсотків.

Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 07.01.2023 № 7 про оголошення вислуги років військовослужбовцям вислуга років позивача була обчислена 0 років 10 місяців 6 днів станом на 01.01.2023.

Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.02.2024 на звернення представника позивача зазначено, що підставою для будь яких нарахувань та виплат військовослужбовцям для відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_1 є наказ начальника підпорядкованого структурного підрозділу, в даному випадку командира військової частини НОМЕР_3 від 07.01.2023 № 7 про оголошення вислуги років військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 солдату ОСОБА_1 була обчислена вислуга років 0 років 10 місяців 6 днів станом на 01.01.2023, тому відповідно вимогам Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 надбавка за вислугу років ОСОБА_1 становить нуль відсотків. Додатково наказів командира військової частини НОМЕР_3 про оголошення вислуги років ОСОБА_1 до відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат не надходили, відповідно підстави для перерахування вислуги років ОСОБА_1 відсутні.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем були оскаржені дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 07.01.2023 № 7 про оголошення вислуги років військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 , солдату ОСОБА_1 0 років 10 місяців 6 днів станом на 01.01.2023.

З наданих доказів до матеріалах справи, неможливо встановити порушення відповідачем розрахунку грошового забезпечення, що призвело до безпідставного зменшення нарахування та виплати надбавки за вислугу років відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.08.2017 № 704«Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період проходження служби позивача у складі військової частини НОМЕР_3 з 15.06.2022 по 27.01.2023. Крім того суду не надано доказів, що при проходженні служби позивачем в військовій частині НОМЕР_3 надавалися відомості з «Кам`янської виправної колонії № 101» про вислугу років підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 за період з 01.08.1995 по 28.09.2017., яку не було враховано при нарахуванні грошового забезпечення.

За встановлених обставин, враховуючи положення статті 90 КАС України, відповідно до яких суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задовольні позову необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат відповідно до ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір» не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.