Справа № 459/981/24
Суддя: Новосад М. Д.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/981/24
Провадження № 2-а/459/23/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю секретаря Козак І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2023 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №27/03/24/5 від 27.03.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за те що, 01.02.2023 позивачу вручено повістку про виклик до центру комплектування та соціальної підтримки на 02.20.2023 для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів. Однак 02.02.2023 він до ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом 3 діб з дати оголошення мобілізації не прибув та своїми діями порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП він не визнає. Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки, відсутні докази обставин вчинення адміністративного правопорушення. Викладені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам, а протиправної, винної дії чи бездіяльності, вказаної в оскаржуваній постанові, ним не вчинено. 02.02.2023 він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 через раптові сімейній обставини, а саме смерть близького родича, у зв`язку із чим він перебував за межами Львівської області. Крім того, вказав, що йому не було надано можливості надати відповідні пояснення, не роз`яснено прав.

Крім того, вважає, що розгляд справи здійснювався у незаконний спосіб, оскільки його було повідомлено за годину з моменту повідомлення і до моменту розгляду. На його думку, ввідповідач незаконно позбавив його будь - якої можливості та права аби належним чином підготуватись до розгляду справи та отримати правничу допомогу адвоката, клопотання про участь якоговін заявляв Відповідачу. Також зазначив, що з боку відповідача йому була висловлена словесна погроза, що не дозволять залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 до того моменту, поки він не поставить свій підпис у відповідних графах і не визнає свою вину, через що він був змушений: підписатися у графі стосовно роз?яснення прав передбачених ст. 268 КУПАП, а також поставити свій підпис у такій же графі про роз?яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України і визнати свою вину. Повістки про розгляд даної справи він не отримував. Його було примусового утримано у приміщенні відповідача, що позбавило його можливості підготуватися до її розгляду і залучити адвоката для захисту своїх прав. Крім того, в протоколі і оскаржуваній постанові є деякі відмінності, зокрема, протокол був складений заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником - ОСОБА_2 , а оскаржувана постанова була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником - ОСОБА_3 , що в свою чергу свідчить про певну необ`єктивність та формалізм при розгляді справи. Також вказав, що оскаржувана постанова містить посилання на ч. 2 ст. 210 КУпАП з поміткою 1, але він не вчиняв даного порушення повторно , а вчинення такого під час дії особливого періоду вважає належним чином не доведено. Також зазначив, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності була його неявка 02.02.2023, а оскаржувану постанову складено лише 27.03.2024, пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, тобто з порушенням строків.

У зв`язку з наведеним, просить скасувати оскаржувану постанову та вирішити питання по судових витратах.

05.04.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.05.2024 з повідомленням сторін.

13.05.2024 позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

14.05.2024 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час складання оскаржуваної постанови не було порушено права позивача. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2024 містить всі необхідні відомості, що передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Вважає, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 27/03/24/5 від 27 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.2101 КУпАП є законною та обґрунтованою, тобто прийнятою за результатами всебічного, повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Також зазначив, що строки накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено. Оскільки, в даному випадку, неявка на повістку є триваючим правопорушенням, проступком, який пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом, а саме частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якої під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

15.05.2024 представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила в позові відмовити з підстав викладених у відзиву на позовну заяву.

На підставі ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Згідно із ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення рішення є дата його складання.

Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 01.02.2023 року було вручено повістку ОСОБА_1 про виклик на 09:00 год. 02.02.2023 року для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів. Однак, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 02.02.2023 року не прибув, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ст.2101 КУпАП.

У разі наявності документального підтвердження поважності причин неможливості прибуття в зазначений строк, військовозобов`язані зобов`язані з`явитися не пізніше наступного дня після того як відпали зазначені обставини.

Однак, позивач за викликом не з`явився взагалі і підтверджуючих документів поважності причин не прибуття не надав.

В зв`язку з не прибуттям ОСОБА_1 за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_3 18 березня 2024 року було подано звернення за вих. № 2413 до Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) 2101 КУпАП.

В подальшому, 27.03.2024 року інспектором ВРПП Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Комарук Едуардом було подано рапорт на ім`я начальника Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про затримання і доставлення правопорушника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Документального підтвердження поважності причин не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки про виклик громадянин ОСОБА_1 не надав.

Наведене стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ст.210-1 КУпАП.

В даному випадку, своїми діями позивач порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно положень якої під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Позивачем не оспорюється факт отримання ним повістки про виклик до центру комплектування та соціальної підтримки на 02.20.2023 для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указом ще на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022продовжено ще на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено ще на 90 діб. У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалася та діє на сьогоднішній день.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.

Ч.1 ст.210-1КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у Додатку №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487. Зокрема, п.2, ч.1 Додатку №2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються:

смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів;

хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем;

здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття;

потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю;

складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах є обов`язком військовозобов`язаних осіб.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу було відомо, що він зобов`язаний

був з`явитись на 02.20.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів.

Посилання позивача на той факт, що 02.02.2023 він перебував на похороні близького родича за межами Львівської області не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та належними доказами не підтверджені.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Щодо тверджень позивача, що протокол складено з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП. Тобто, з огляду на положення КУпАП протокол є актом, який повинен містити інформацію про конкретне діяння, яке ставлять у вину особі, виходячи з правової природи поняття адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Слід зазначити, що спірний протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2024 містить всі необхідні відомості, що передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судом встановлено, що зазначений протокол складено заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , у присутності позивача. Позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15.30 год. 27.03.2024 у каб. №6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В графах протоколу міститься підпис позивача.

Суд критично оцінює твердження позивача, що йому була висловлена погроза про те, що не дозволять залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 до того моменту, поки він не поставить свій підпис у відповідних графах і не визнає свою вину, через що він був змушений: підписатися у графі стосовно роз?яснення прав передбачених ст. 268 КУПАП, а також поставити свій підпис у такій же графі про роз?яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України і визнати свою вину. Позивач не був позбавлений права в подальшому звернутись в уповноважені правоохоронні органи із заявою про вчинення відносно нього неправомірних дій насильницького характеру, тощо.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача про порушення суб`єктом владних повноважень строків складання протоколу, передбачених ст.. 254 ККпАП, оскільки ним не спростовано надані відповідачем відомості, за якими часом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення слід вважати 27.03.2024, а відтак в сукупності з іншими матеріалами справи відповідачем доведено правомірність своїх дій.

Також твердження позивача відносно того, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 02.02.204, суд вважає помилковим, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 до виявлення позивача 27.03.2024 не було відомо про наявність/відсутність поважних причини його неприбуття до РТЦК. Лише після встановлення факту відсутності таких поважних причин було виявлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

А також, саме по собі складання протоколу, яке на думку позивача було з порушенням строків, передбачених ст. 254 КУпАП, при наявності інших доказів у справі не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача та не може бути єдиною підставою для визнання такої постанови протиправною.

Щодо тверджень позивача, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справисуд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Матеріали справи свідчать, що під час складання протоколу від 27.03.2024 про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи 27.03.2024. При цьому, позивач не подавав заяви чи клопотання, зокрема, про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим її розгляд 27.03.2024 здійснювався відповідачем правомірно.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, тобто, на думку позивача, строки накладення адміністративного стягнення відповідачем пропущено.

Однак, слід зазначити, що в даному випадку, неявка на повістку, яку позивач отримав 02.02.2023 є триваючим правопорушенням, проступком, який пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом, а саме частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якої під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану невиконання обов`язку, в даному випадку, прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в позовній заяві аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відтак, позов до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15.05.2024.

Суддя: М. Д. Новосад