Справа № 200/1585/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Справа№200/1585/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення №84 від 18.05.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення №84 від 18.05.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач зазначив, що 25.03.2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач) із заявою про призначення пенсії незалежно від віку згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість, 31.03.2021 року він отримав рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком від 27.03.2021 року, яке в подальшому оскаржив. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року по справі №200/5454/21 вирішено: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1988 від 27.03.2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії; зобов`язано відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу: періоди роботи в ПрАТ ШУ «Покровське» з 01.04.2004 по 29.06.2004 року, з 27.09.2004 по 12.09.2005 року, з 01.05.2015 по 31.12.2015 року, з 25.12.2006 по 11.01.2021 року, до страхового стажу: період навчання з 01.01.2004 по 31.03.2004 року; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.03.2021 року з урахуванням його правової оцінки. Позивач зауважив, що судом у справі 200/5454/21 було досліджено його трудову книжку та довідку №171 від 19.03.2021 року та встановлено, що він працював повний робочий день на підземних роботах на підприємствах вугільної промисловості, тому мають бути зараховані до пільгового стажу періоди роботи: з 01.04.2004 по 29.06.2004 року, з 27.09.2004 по 12.09.2005 року, з 25.12.2006 по 11.01.2021 року. Позивач зазначив, що пільговий стаж на підземних роботах - це стаж, що може відноситись як до Списку №1, так і до постанови Кабінету Міністрів України №202 (далі - Постанова 202) та при цьому відповідач зарахував вказані періоди до його пільгового стажу за Списком №1, коли він претендує на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону 1058, тому визначальним для нього є зарахування цих періодів за Постановою №202. Позивач закцентував свою увагу на тому, що оскільки всі записи щодо роботи у його трудовій книжці були досліджені судом, встановлено їх віднесення до пільгового стажу на підземних роботах повний робочий день, то не зарахування цих періодів до підземних робіт за Постановою №202 є порушенням його прав. Позивач зазначив, що виконуючи рішення суду по справі 200/5454/21, відповідачем було прийнято рішення від 29.12.2021 року про відмову в призначенні пенсії за ч.3 ст.114 Закону 1058. При цьому, відповідачем нараховано пільгового стажу за Списком №1 - 15 років 3 місяці 4 дні, в однократному розмірі. Позивач зауважив, оскільки, деякі періоди мали бути зараховані у трикратному розмірі, він звернувся з позовною заявою для захисту своїх прав до суду та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року по справі №200/4542/22 вирішено: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.12.2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.03.2021 про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду. Позивач зазначив, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 року по справі 200/4542/22 вирішено: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року у справі № 200/4542/22 - змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін. Позивач зауважив, що на виконання рішення суду по справі 200/4542/22 відповідачем повторно розглянуто його заяву про призначення пенсії за віком від 25.03.2021 року та було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії №84 від 18.05.2023 року. У прийнятому рішенні зазначено: тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 26 років 08 місяців 06 днів, у тому числі робота за Списком №1 становить 20 років 05 місяців 27 днів, військова служба в особливий період - 05 років 02 місяці 24 дні, військова служба - 00 років 11 місяців 15 днів. Позивач зазначив, що відповідач в кратному відношенні зарахував військову службу в АТО тільки за Списком №1, а не за Постановою №202, що є протиправним, оскільки посада, з якої він відбув на службу в особливий період є посадою на підземних роботах повний робочий день, яка відноситься також до Постанови №202. Так само, як і військову строкову службу відповідач також зарахував тільки до Списку №1, а не до Постанови №202, що також вважає протиправним, враховуючи, що він проходив строкову військову службу з 18.11.2005 по 02.11.2006 року, що підтверджується військовим квитком та на час призову він працював в ВАТ «Вугільна компанія «Краснолиманська №1» на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті та 12.09.2005 року був звільнений у зв`язку з призовом в ряди ЗСУ. Позивач зазначив, що 27.03.2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015 року він був призваний у Збройні Сили України та на час призову він працював на посаді електрослюсаря 5 розряду підземного з повним робочим днем у шахті. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач мав зарахувати період проходження ним строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року, військової служби з 27.03.2015 по 25.03.2021 року (день звернення із заявою про призначення пенсії) до підземних робіт згідно Постанови № 202. Позивач вважає, що період навчання має бути також зарахований до пільгової спеціальності «електрослюсар підземний 3 розряду з повним робочим днем в шахті», яка відноситься як до Списку №1, так і до Постанови №202. Позивач зазначив, що загалом його пільговий стаж на підземних роботах за Постановою 202 складає більше 26 років, однак відповідачем він визнається лише за Списком №1. Враховуючи вищенаведене та оскільки він мав більше 25 років пільгового стажу за Постановою №202, на момент подання заяви про призначення пенсії, це дає йому право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону 1058. Позивач вважає, що ефективним засобом порушених його прав буде зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення йому з 25.03.2021 року пенсії за віком на пільгових умовах за ч.3 ст.114 Закону №1058, оскільки всі вимоги для такого призначення виконані та обраний ним спосіб захисту його прав, унеможливить винесення відповідачем чергового рішення про відмову у призначенні пенсії навіть після отримання судового рішення, що набуде законної сили і йому не потрібно буде знову звертатися до суду із повторним позовом.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що звернення позивача з цим позовом відбулось із пропуском установленого процесуальним законом шестимісячного строку. Відповідач зауважив, що позивач звернувся через веб портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії незалежно від віку від 25.03.2021 згідно ч.3 ст.114 Закону України №1058-IV від 09.07.2003. Заяву про призначення пенсії незалежно від віку від 25.03.2021 розглянуто Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області. Страховий стаж на момент звернення склав 15 років 09 місяців 28 днів, пільговий стаж за ч.3 ст.114 Закону України №1058 відсутній. Відповідач зазначив, що на виконання рішення суду від 29.06.2021 по справі № 200/5454/21 ним було повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії незалежно від віку від 25.03.2021 та зараховано до страхового стажу: період навчання з 01.01.2004 по 31.03.2004, до пільгового стажу за Списком №1 (який дає право на призначення пенсії відповідно ч.2 ст.114 Закону України №1058); зараховано періоди роботи ПРАТ ШУ «Покровське» з 01.04.2004 по 29.06.2004, з 27.09.2004 по 12.09.2005, з 25.12.2006 по 11.01.2021 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії незалежно від віку від 29.12.2021. Страховий стаж позивача склав 16 років 10 місяців 1 день, пільговий стаж роботи за Списком №1 склав 15 років 3 місяці 4 дні. На виконання рішення суду від 26.01.2023 по справі №200/4542/22, відповідачем було повторно розглянуто заяву про призначення пенсії незалежно від віку від 25.03.2021 та зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 час проходження військової служби в особливий період, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 відповідно до п."а" п.3 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три. Тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 26 років 8 місяців 6 днів, пільговий стаж обчислений наступним чином: періоди безпосередньої участі з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 становлять 5 років 02 місяці 24 дні, які необхідно зарахувати до пільгового стажу в розрахунку один місяць за три. Відповідач зауважив, що у зв`язку з недосконалістю програмного забезпечення зазначені періоди внесені до форми РС-право одинарно та додатково, у подвійному розмірі (за 10 років 5 місяців 18 днів) одним умовним рядком зверху з 08.06.1998 по 31.08.2003, за цей період заявник фактично не працював за Списком №1, означена операція проведена на виконання вимоги суду обчислити стаж один місяць за три при цьому загальний пільговий стаж за списком №1, склав 26 років 8 місяців 6 днів. Відповідач зазначив, що ним було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії незалежно від віку №84 від 18.05.2023 через відсутність необхідних 25 років стажу роботи за ч.3 ст.114 Закону України №1058. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що у вищезазначених рішеннях суду, відсутні зобов`язання про врахування пільгового стажу до ч.3 ст.114 Закону України №1058 та до Постанови КМУ №202, а довідок встановленого зразка, передбаченого додатком №5 до постанови №637 позивачем не надано. Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлений пропущений строк звернення з позовом до адміністративного суду. Витребувано у відповідача: письмові пояснення та докази на підтвердження викладених у поясненнях обставин, в яких зазначити: які саме періоди роботи, служби, тощо позивача, були зараховані йому як періоди на підземних роботах відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 року, при цьому зазначивши конкретні дати з посиланням на дані трудової книжки позивача та навпаки, зазначити періоди роботи, служби, тощо позивача, які не були зараховані йому, як періоди на підземних роботах відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 року, зазначивши також конкретні дати з посиланням на дані трудової книжки позивача та зазначивши підстави не зарахування цих періодів.

Позивач та відповідач про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у них із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 22.03.2024 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як раніше вже було встановлено судом та зазначено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5454/21 від 29 червня 2021 року, що також не заперечується сторонами по справі, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданий Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 16 квітня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

25 березня 2021 року позивач, через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийнято рішення № 1988 від 27 березня 2021 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Рішенням відповідача не зараховані періоди роботи. До страхового стажу не враховані періоди роботи з 01 травня 2015 року по 31 грудня 2015 року, з 01 січня 2004 року по 31 березня 2004 року, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу. До пільгового стажу не враховані періоди роботи в ПрАТ «ШУ «Покровське» з 01 квітня 2004 року по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року, так як позивачем не надано довідку на підтвердження пільгового стажу роботи.

Не погодившись з рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5454/21 від 29.06.2021 року вирішено: позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1988 від 27 березня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу: періоди роботи в ПрАТ ШУ «Покровське» з 01 квітня 2004 року по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, 01 травня 2005 року по 31 грудня 2015 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року, до страхового стажу: період навчання з 01 січня 2004 року по 31 березня 2004 року.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 25 березня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5454/21 від 30.11.2021 року, виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 200/5454/21, замість: «01 травня 2005 року по 31 грудня 2015 року» вважати вірним: «01 травня 2015 року по 31 грудня 2015 року».

В рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4542/22 від 26.01.2023 було зазначено, що 27 березня 2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015 року ОСОБА_1 був призваний у Збройні Сили України, що підтверджується записом за № 9 військового квитка позивача.

Позивач з 27.03.2015 по 21.04.2020 проходив службу в Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком Серія НОМЕР_3 та довідками від 20.01.2021 №324/3, №324/1, №323, № 324/2, № 38.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 24.11.2015.

29 грудня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При відпрацюванні рішення суду до страхового стажу враховано період навчання - з 01.01.2004 по 31.03.2004 та до пільгового стажу враховано періоди роботи в ПрАТ ШУ «Покровське» з 01.04.2004 по 29.06.2004, з 27.09.2004 по 12.09.2005, з 25.12.2006 по 11.01.2021.

Відповідно до наданих документів страховий стаж гр. ОСОБА_1 складає 16 років 10 місяців 01 день, втому числі пільговий стаж за списком №1 складає - 15 років 03 місяці 04 дня.

За таких обставин вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу в підземних умовах - 25 років.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4542/22 від 26.01.2023 року вирішено: позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.12.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2021 про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/4542/22 від 09.05.2023 року, постановлено: апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі № 200/4542/22 змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині залишити без змін.

Підставою звернення позивача до суду з позовом в даній адміністративній справі, стала його не згода з прийнятим відповідачем рішенням про відмову у призначенні пенсії незалежно від віку від 18.05.2023 року №84, прийнятого ним на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року по справі №200/4542/22 при повторному розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії від 25.03.2021 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення прийнятого відповідачем від 18.05.2023 року №84, в якому зазначено наступне: відмова у призначенні пенсії незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) гр. ОСОБА_1 . Податковий номер - . Дата народження - 17.12.1985. Дата звернення за призначенням пенсії 25.03.2021. Вік заявника на дату звернення - 36 років.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 по справі №200/4542/22 при повторному розгляді заяви від 25.03.2021 ОСОБА_1 про призначення пенсії незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону №1058-ІV зараховано до пільгового стажу роботи час проходження військової служби в особливий період, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме: з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 відповідно до п. "а" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 26 років 08 місяців 06 днів, у тому числі робота за Списком №1 становить 20 років 05 місяців 27 днів, військова служба в особливий період 05 років 02 місяці 24 дні, військова служба - 00 років 11 місяців 15 днів.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.03.2021 на зобов`язання рішення суду від 26.01.2023 по справі №200/4542/22 прийнято рішення про відмову в призначення пенсії незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років. За таких обставин, особа має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV за досягнення 50 річного віку з 18.12.2035. Не працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач звертаючись до суду з урахуванням його заяви про збільшення позовних вимог, просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №84 від 18.05.2023 року про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою №202 від 31.03.1994 року «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» періодів роботи: з 01 квітня 2004 року по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року, навчання з 01.09.2003 року по 30.06.2004 року; строкової військової служби з 18.11.2005 року по 02.11.2006 року; військової служби в особливий період з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 року, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 року як один місяць служби за три.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що спірним питанням в даній адміністративній справі є не зарахування відповідачем позивачу періодів роботи, навчання, строкової військової служби та військової служби в особливий період до його пільгового стажу на підземних роботах передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №84 від 18.05.2023 року, вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до приписів ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5454/21 від 29 червня 2021 року, яке набрало законної сили 09 вересня 2021 року, під час розгляду справи було встановлено наступне.

У трудовій книжці серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 зазначене наступне:

- запис №3 з 01 квітня 2004 року по 26 квітня 2004 року прийнятий ВАТ Вугільна компанія «шахта «Красноармійська-Західна №1», заняття в учбовому пункті;

- запис № 4 від 29 квітня 2004 року прийнятий учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті на час практики;

- запис № 5 від 29 червня 2004 року звільнений за статтею 36 КЗпП України;

- запис № 6 від 01 вересня 2003 року зарахований до професійного технічного училища №105 за професією електрослюсар підземний;

- запис № 7 від 30 червня 2004 року відрахований зі складу учнів у зв`язку з закінченням строку навчання;

- запис № 8 з 27 вересня 2004 року по 04 жовтня 2004 року прийнятий ВАТ Вугільна компанія «шахта «Красноармійська-Західна №1», заняття в учбовому пункті;

- запис № 9 від 06 жовтня 2004 року прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті;

- запис № 10 від 12 вересня 2005 року звільнений за статтею 36 ч. 3 КЗпП України у зв`язку з призивом до лав армії;

- запис № 11 від 17 листопада 2005 року - служба в ВСУ;

- запис № 12 від 02 листопада 2006 року служба в ВСУ;

- запис № 13 від 25 грудня 2006 року прийнятий ВАТ «Вугільна компанія» «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем у шахті;

- запис № 14 ВАТ «Вугільна компанія» «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» перейменовано на ВАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 05 серпня 2008 року;

- запис № 15 від 01 вересня 2008 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- запис № 16 ВАТ «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на ВАТ «Вугільна компанія» «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» з 01 жовтня 2008 року;

- запис № 17 «Вугільна компанія» «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» з 07 вересня 2010 року;

- запис № 18 від 01 липня 2012 року переведений електрослюсарем 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- запис № 19 Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» з 13 вересня 2018 року;

11 січня 2021 року працює по теперішній час.

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Так, на підтвердження пільгового стажу позивачем надана довідка № 171 від 19 березня 2021 року.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19 березня 2021 року № 171, зазначено, що ОСОБА_1 , працював повний робочий день на підземних роботах ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» за період з 01 квітня 2004 року по 26 квітня 2004 року, з 29 квітня 2004 року по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по теперішній час.

Таким чином, позивачем підтверджений наявний трудовий стаж на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» записами у трудовій книжці та вищезазначеною довідкою.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зарахування позивачу до пільгового стажу періоди роботи в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 01 квітня 2004 року по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року підлягають задоволенню.

Відповідно до резолютивної частини рішення суду по справі №200/5454/21 відповідача було зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу: періоди роботи в ПрАТ ШУ «Покровське» з 01 квітня 2004 року по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, 01 травня 2005 року по 31 грудня 2015 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року.

Відповідно до вищенаведених приписів, встановлені обставини під час розгляду адміністративної справи №200/5454/21 не потребують доказуванню під час розгляду цієї справи.

Судом встановлено, що на виконання вищезазначеного рішення суду, відповідачем було повторно розглянуто заяву про призначення пенсії незалежно від віку від 25.03.2021 року та зараховано до пільгового стажу за Списком №1: періоди роботи на ПРАТ ШУ «Покровське» з 01.04.2004 по 29.06.2004, з 27.09.2004 по 12.09.2005, з 25.12.2006 по 11.01.2021 року, при цьому страховий стаж позивача склав 16 років 10 місяців 1 день; пільговий стаж роботи за Списком №1 склав 15 років 3 місяці 4 дні.

Вищенаведене підтверджується наявним в матеріалах справи відзивом відповідача на позовну заяву та не заперечується сторонами по справі.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом зазначив, що відповідач зарахував вказані періоди до пільгового стажу за Списком №1, а позивач претендує на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV, тому для нього визначальним є зарахування цих періодів за постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що у вищезазначених рішеннях суду відсутні зобов`язання про врахування пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058 та до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

Відповідно до вищенаведених постанов, посада електрослюсаря підземного передбачена за Списком №1 розділ 1 підрозділ 1.1а, що також опосередковано підтверджується наявною копією в матеріалах справи довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №171 від 19.03.2021 року.

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Щодо зазначеного відповідачем у його відзиві стосовно того, що позивачем не надано довідок встановленого зразка, передбаченого додатком №5 до постанови №637, суд критично ставиться до цього, враховуючи наступне.

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки форми РС-право сформованої по позивачу від 30.05.2023 року судом встановлено, що відповідач зарахував позивачу до його пільгового стажу за Списком №1: періоди роботи на ПРАТ ШУ «Покровське» з 01.04.2004 по 29.06.2004, з 27.09.2004 по 12.09.2005, з 25.12.2006 по 11.01.2021 року, що загалом становило пільгового стажу за Списком №1 15 років 3 місяці 4 дні, в той же час відповідачем не було зараховано вищезазначені періоди його роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку та передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, а також ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV, як зазначив відповідач внаслідок відсутності в рішеннях суду по справі №200/5454/21 зобов`язання цього зробити.

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також те, що посада, на якій працював позивач у вищезазначені періоди «електрослюсар підземний», є віднесеною до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у ці періоди роботи позивача відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461, записи у трудовій книжці позивача за спірні періоди містять інформацію щодо таких умов та характеру праці на вказаних посадах, як зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, а також відповідно до уточнюючої довідки від 19.03.2021 року №171, якою теж підтверджується факт роботи позивача повний робочий день на підземних роботах, суд дійшов до висновку, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу на підземних роботах передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років», що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, періодів роботи в ПрАТ ШУ «Покровське»: з 01 квітня 2004 по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року.

Таким чином позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача стосовно зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача на підземних роботах передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року період його навчання з 01.09.2003 по 30.06.2004 року, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи №200/5454/21 у рішенні від 29.06.2021 року, Донецьким окружним адміністративним судом було зазначено наступне, що відповідно до представленої копії диплому НК № 25357630 від 30 червня 2004 року, позивач закінчив у 2004 році професійно - технічне училище № 105 і здобув професію електрослюсаря підземного. Згідно додатку до диплому кваліфікованого робітника, А № 045962, виданого 30 червня 2004 року вбачається, що позивач з 01 вересня 2003 року по 30 червня 2004 року навчався у професійно технічному училищі №105 м. Димитрів Донецької області та отримав спеціальність «електрослюсар підземний».

Відповідно до резолютивної частини рішення суду по справі №200/5454/21 відповідача було зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: період навчання з 01 січня 2004 року по 31 березня 2004 року.

Судом встановлено, що на виконання вищезазначеного рішення суду, відповідачем було повторно розглянуто заяву про призначення пенсії незалежно від віку від 25.03.2021 року та зараховано до страхового стажу: період навчання з 01.01.2004 по 31.03.2004 року.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право від 30.05.2023 року, відповідач зарахував позивачу період його навчання з 01.09.2003 по 31.03.2004 року до страхового стажу, при цьому період з 01.04.2004 по 29.06.2004 року зарахував позивачу до страхового та до пільгового стажу за Списком №1.

Проходження позивачем навчання за спеціальністю «електрослюсар підземний» у Професійно-технічному училищі №105 м. Димитрів з 01.09.2003 по 30.06.2004 року, було встановлено Донецьким окружним адміністративним судом під час розгляду справи №200/5454/21 від 29.06.2021 та не заперечується сторонами по справі.

Спірним питанням під час розгляду в даній адміністративній справі, є не зарахування цього періоду відповідачем позивачу до його пільгового стажу на підземних роботах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202, з цього приводу суд зазначає наступне.

З аналізу розрахунку стажу позивача (форма РС-право) судом установлено, що вказаний період, не був врахований відповідачем до пільгового стажу позивача з 01.09.2003 по 31.03.2004 року ані за Списком №1, ані відповідно до постанови КМУ №202, тільки період з 01.04.2004 по 29.06.2004 року був зарахований позивачу до його пільгового стажу за Списком №1.

Разом з цим, період навчання ОСОБА_1 (01.09.2003 по 30.06.2004 року) в ПТУ № 105 за професією «електрослюсар підземний» підтверджується копією диплому НОМЕР_6 від 30 червня 2004 року, додатком до диплому кваліфікованого робітника, А №045962, виданого 30 червня 2004 року, записами №3 - №7 у трудовій книжці позивача, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 19.03.2021 року №171. Водночас згідно запису №8 у трудовій книжці, позивач з 27.09.2004 по 04.10.2004 року знаходився у навчальному пункті з оплатою підземного робочого та відповідно до запису №9 у трудовій книжці був прийнятий електрослюсарем підземним ІІІ розряду на ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1».

Відповідно абз. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу особа після завершення навчання має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, враховуючи те, що під час судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач після навчання працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах електрослюсар підземний, то наведений період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 з 01.09.2003 по 31.03.2004 року та 30.06.2004 року, а також до пільгового стажу передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року - з 01.09.2003 по 30.06.2004 року (включно).

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача стосовно зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу на підземних роботах передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року період проходження ним строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року, суд зазначає наступне.

З наявного відзиву відповідача на позовну заяву та копії довідки РС-право, судом встановлено, що позивачу період проходження ним строкової військової служби був зарахований до його страхового стажу, доказів протилежного матеріали справи не містять та судом не були встановлені під час розгляду цієї справи.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду по справі №185/7049/16-а від 16 червня 2020 року, в якій зазначено: - «Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки позивач був призваний до лав ЗСУ з 18.11.2005 року, що підтверджується наявною копією військового квитка позивача серії НОМЕР_3 від 19.09.2005 року, враховуючи, що до призову, позивач працював за професією «електрослюсар підземний», що підтверджується записом №10 в трудовій книжці позивача, яка передбачена Списком №1 та виконував підземні роботи, що передбачені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, суд дійшов висновку, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 та до пільгового стажу передбаченого постановою Кабінету міністрів України №202 від 31.03.1994 року період проходження ним строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року.

Таким чином позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу на підземних роботах за Постановою №202 від 31.03.1994 року військової служби в особливий період з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 року, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 року як один місяць служби за три, суд зазначає наступне.

Відповідно до мотивувальної частини постанови Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/4542/22 від 09.05.2023 року (якою рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі № 200/4542/22 було змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині залишено без змін), зазначено наступне: «Однак, в мотивувальній частині суд не зазначив період військової служби позивача, який підлягає зарахуванню до спеціального пільгового стажу за Списком №1 в потрійному розмірі. При цьому ОСОБА_1 в позові просив зарахувати до пільгового стажу на пільгових умовах час проходження військової служби за мобілізацією з 27.03.2015 по 23.11.2020, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Задля уникнення можливого спору між сторонами з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне доповнити висновки місцевого суду по суті спору наступним (що і є зміною мотивувальної частини рішення суду першої інстанції).

В постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17 наявний правовий висновок, відповідно до якого судом апеляційної інстанції вірно встановлено, шо позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в період з 22.07.2014 по 12.12.2014 та з 18.12.2014 по 20.03.2015, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_7 від 29.03.2017. Отже, саме вказаний період підлягає кратному обрахуванню.

Загальний період мобілізації підлягає зарахуванню до пільгового стажу без пільгового обчислення у кратному розмірі.

Аналогічний підхід застосований і в справі № 185/7049/16-а, розглянутій Верховним Судом постановою від 16.06.2020.

Отже, кратному обрахуванню з розрахунку один місяць служби за три місяці підлягають періоди військової служби ОСОБА_1 в особливий період з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018 безпосередньої участі в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення Антитерористичної операції, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 участі в Операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, які (періоди) підтверджуються довідками військової частини від 20.01.2021 №324/3, №324/1, №323, № 324/2, № 38.

Загальний період мобілізації підлягає зарахуванню до пільгового стажу без пільгового обчислення у кратному розмірі».

Судом вже зазначалось, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4542/22 від 26.01.2023 року з урахуванням змін внесених постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 року, відповідач при повторному розгляді заяви від 25.03.2021 ОСОБА_1 про призначення пенсії незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону №1058-ІV, зарахував до його пільгового стажу роботи час проходження військової служби в особливий період, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме: з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 відповідно до п. "а" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 26 років 08 місяців 06 днів, у тому числі робота за Списком №1 становить 20 років 05 місяців 27 днів, військова служба в особливий період 05 років 02 місяці 24 дні, військова служба - 00 років 11 місяців 15 днів.

Вищенаведене, також підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки РС-право сформованої по позивачу.

Суд зауважує, оскільки позивач до часу проходження ним військової служби за мобілізацією з 27.03.2015 по 23.11.2020, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, працював за професією «електрослюсар підземний», що передбачена не тільки Списком №1 та й відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, суд дійшов висновку, що військова служба позивача в особливий період, а саме: з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 відповідно до п. "а" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці підлягає зарахуванню позивачу до його пільгового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії відповідача від 18.05.2023 №84, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Щодо зазначеного відповідачем у його відзиві на позовну заяву щодо пропущеного строку звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду, суд зазначає, що питання про поновлення строку звернення вже було вирішено та належним чином відображено в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV, суд зазначає наступне.

Позивач первинно звернувся із заявою про призначення йому пенсії незалежно від віку, згідно з ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 25.03.2021 року, що не заперечується сторонами по справі.

Відповідачем неодноразово були прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, що стало наслідком для розгляду адміністративних справ №200/5454/21 та №200/4542/22.

В цій адміністративній справі позивач оскаржує вже третє спірне рішення прийняте відповідачем за наслідком розгляду його заяви про призначення пенсії за віком від 25.03.2021 року, з урахуванням висновків суду по вищезазначеним справам.

Суд зазначає, що відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії незалежно від віку прийнятого відповідачем від 18.05.2023 року №84, відповідач зазначив у ньому, що тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 26 років 08 місяців 06 днів, у тому числі робота за Списком №1 становить 20 років 05 місяців 27 днів, військова служба в особливий період 05 років 02 місяці 24 дні, військова служба - 00 років 11 місяців 15 днів, це ж саме було продубльовано відповідачем й у його відзиві на адміністративний позов.

Судом, відповідно до вже встановлених в адміністративних справах №200/5454/21, №200/4542/22 доказах, а також під час дослідження фактів у цій справі, було встановлено, що усі періоди які були зараховані відповідачем позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 підлягають зарахуванню також до його пільгового стажу на підземних роботах передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Відповідач, як одну з причин не зарахування позивачу періодів його роботи, навчання, проходження строкової військової служби та служби в особливий період, зазначив у своєму відзиві, що у вищезазначених рішеннях суду відсутні зобов`язання про врахування пільгового стажу до ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV та до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Суд зауважує, що відповідно до приписів ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV, якою передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до вступної частини постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років», в якій зазначено, затвердити Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (додається).

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Враховуючи вищенаведене, а також наявність у позивача пільгового стажу за розрахунком права 26 років 08 місяців 06 днів, що не заперечується відповідачем по справі, та враховуючи, що цей стаж повинен бути зарахований позивачу до його пільгового стажу на підземних роботах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині шляхом зобов`язання відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах з 25.03.2021 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV.

Суд вважає, що застосування саме такого способу захисту буде свідченням того, що спір між сторонами вирішено остаточно і не буде необхідності для повторного звернення позивача за судовим захистом.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №84 від 18.05.2023 та зобов`язати відповідача призначити позивачу з 25.03.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1: період навчання з 01.09.2003 по 31.03.2004 року та 30.06.2004 року; період проходження строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року; до пільгового стажу на підземних роботах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» періодів роботи в ПрАТ ШУ «Покровське»: з 01 квітня 2004 по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року; період навчання з 01.09.2003 по 30.06.2004 року (включно); період проходження строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року; військової служби в особливий період, а саме: з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 відповідно до п. "а" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 18.03.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) про визнання протиправним та скасування рішення №84 від 18.05.2023 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () №84 від 18.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 25.03.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року із зарахуванням до його пільгового стажу за Списком №1: період навчання з 01.09.2003 по 31.03.2004 року та 30.06.2004 року; період проходження строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року; до пільгового стажу на підземних роботах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» періодів роботи в ПрАТ ШУ «Покровське»: з 01 квітня 2004 по 29 червня 2004 року, з 27 вересня 2004 року по 12 вересня 2005 року, з 25 грудня 2006 року по 11 січня 2021 року; період навчання з 01.09.2003 по 30.06.2004 року (включно); період проходження строкової військової служби з 18.11.2005 по 02.11.2006 року; військової служби в особливий період, а саме: з 27.03.2015 по 20.06.2016, з 15.07.2016 по 24.11.2016, з 25.12.2016 по 16.07.2017, з 16.08.2017 по 29.04.2018, з 10.05.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 23.06.2019, з 10.07.2019 по 08.09.2019, з 24.09.2019 по 21.04.2020, з 22.04.2020 по 23.11.2020 відповідно до п. "а" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 травня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець