Справа № 696/288/24
Суддя: Булгакова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 696/288/24
Провадження № 2-а/711/33/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мелещенкової А.С.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Горобця С.О., представника відповідача Олабин Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнаття дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

27.02.2024 адвокат Горобець С.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до ГУ НП в Черкаській області, в якому просив:

- визнати дії сержанта поліції РПП СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 808753 від 13.02.2024 незаконними;

- визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 808753 від 13.02.2024 протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сержантом поліції РПП СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 13.02.2024 о 00 год. 38 хв. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД № 808753 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки, під час зупинки не увімкнув аварійну світову сигналізацію, а також було встановлено газобалонне обладнання яке не зареєстроване протягом 10 днів, чим порушив п. 2.3.в.; 9.9.6.; 3.1.3. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 121 КУпАП, ст. 125 КУпАП. Як видно з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, позивач їхав трасою попереду машини поліції з повним дотриманням ПДР. Після увімкнення поліцією проблискового маячка, позивач, намагаючись надати дорогу транспортному засобу поліцейських, приповільнивши рух, з`їхав на узбіччя та продовжив рух, аж до моменту здійснення маневру з об`їзду перешкоди, після чого був зупинений поліцейськими. Саме увімкнення поліцією проблискового маячка стало причиною того, що позивач тимчасово частково втратив контроль над транспортним засобом. Після зупинки транспортного засобу сержант поліції ОСОБА_2 представився водієві та повідомив, що останнього зупинено на підстав п. 3 ст. 35, не зазначивши який саме нормативно-правовий акт мається на увазі. В ході подальшої розмови поліцейський повідомив позивача про те, що його зупинено через з`їзд на узбіччя. Разом із тим, як чітко видно з відеозапису, з`їзд на узбіччя відбувся після увімкнення поліцією проблискового маячка, що виключає вказану обставину як причину зупинки. Таким чином, зупинка транспортного засобу, яким здійснював керування позивач є безпідставною, а усі подальші дії представників патрульної поліції, зокрема винесення оскаржуваної постанови, незаконними. Окрім цього, з відеозапису нагрудної камери не встановлено відсутність у водія паска безпеки, а сам представник патрульної поліції жодного разу в процесі зупинки не вказував на його відсутність, тож притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі п. 5 ст. 121 КУпАП є безпідставним. Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, а також позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 29.02.2024 адміністративний позов передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

25.03.2024 дана адміністративна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана для розгляду судді Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.03.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

12.04.2024 від представника ГУ НП в Черкаській області Олабин Ю.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначила, що 13.02.2024 о 00.24 год. на 232 км А/Д Н-01 працівники поліції виявили транспортний засіб ЗA3 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , який під час руху перетнув широку суцільну лінію, рухався по узбіччю дороги в напрямку АЗК «WOG» та на в`їзді до вказаної заправної станції здійснив маневр, яким мало не зачепив ліхтарний стовп. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» працівники поліції подали сигнал про зупинку, шляхом увімкнення проблискових маяків синього та червоного кольорів, а також увімкнули звукову сирену. З відеозапису з відеореєстратора вбачається, що до моменту увімкнення проблискових маяків працівниками поліції, транспортний засіб ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , уже рухався по узбіччю дороги (відео 00:24:22 год.), при цьому рух не сповільнював (як зазначено в позовній заяві), а навпаки пришвидшив. Після зупинки вищевказаного транспортного засобу сержант поліції ОСОБА_2 представився, відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» повідомив про застосування відеофіксації та про причину зупинки. Згідно відеозаписів з нагрудної боді камери після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля без пристебнутого ременя безпеки. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим склали відносно нього протокол серії ААД № 348013 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З відеозапису з бодікамери (відео 00:32:15 год.) вбачається, що працівник поліції повідомив позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови, про що також свідчить підпис ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові. На запитання працівника поліції чи зрозумілі ОСОБА_1 його права, останній відповів, що йому все зрозуміло. Після чого позивачу повідомили, що відносно нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за те, що він не користувався ременем безпеки, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки, а також не зареєстрував у відповідному порядку встановлене газобалонне обладнання. Оскаржувану постанову було складено на місці, поліцейський ознайомив з її змістом позивача та вручив останньому копію постанови. У справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови на місці вчинення таких правопорушень. Клопотання та зауваження при розгляді справи від ОСОБА_1 не надходили. В діях ОСОБА_1 наявні ознаки та склад адміністративних правопорушень зазначених в постанові серії БАД № 808753 від 13.02.2024. З огляду на наведе, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Горобець С.О. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснив, що дійсно після зупинки транспортного засобу не увімкнув аварійну сигналізацію, оскільки був наляканий зупинкою поліцейськими та не зміг швидко зорієнтуватися. Крім того, він не знав, що ГБО, яке встановлене на його транспортному засобі не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Представник ГУ НП в Черкаській областіОлабин Ю.І. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Наголошувала, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.02.2024 поліцейським РПП СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 808753, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121, частиною 1 статті 121, статтею 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Згідно вказаної постанови, 13.02.2024 о 00 год. 24 хв. в Черкаській області на 232 км А/Д Н-01 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗA3 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не був пристебнутим ременем безпеки, під час зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а також було встановлено газобалонне обладнання, яке не зареєстроване протягом 10 днів, чим порушив вимоги п. 2.3.в, п. 9.9.б, п.1.3 ПДР України.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджував, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, а винесена працівниками патрульної поліції постанова є незаконною, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута за місцем його вчинення, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи. Крім того, працівники патрульної поліції порушили порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та не надали йому у повному обсязі скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 121, частиною 1 статті 121 та статтею 125 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 «в» ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з частиною 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9.9 «б» ПДР України передбачено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар на транспортному засобі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Згідно статті 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Пунктом 31.1 ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

При цьому, відповідно до пункту 31.3 «а» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

В свою чергу, пунктом 32.2 «б» ПДР передбачено, що переобладнання транспортних засобів узгоджується з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Частиною 1, 4 статті 32 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Відповідно до пункту 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2010 № 607, переобладнанням транспортних засобів, серед іншого, є установка спеціального обладнання не передбаченого нормативно-технічною документацією, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Таким чином, встановлення газобалонного обладнання на автомобіль вважається переобладнанням і повинно бути узгоджено з сервісним центром МВС відповідно до встановленої процедури і така інформація має бути вписана у свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

Згідно частини 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121, частиною 1 статті 121 та статтею 125 КУпАП, відповідачем надано відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери патрульних поліцейських.

З відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля (файл з назвою «YouCut_20240213_012540688») вбачається, 13.02.2024 о 00 год. 24 хв. автомобіль ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху перетнув широку суцільну лінію дорожньої розмітки, після чого був зупинений працівниками поліції.

Згідно відеозаписів, які було здійснено на нагрудну камеру патрульного поліцейського, після зупинки вищевказаного транспортного засобу сержант поліції ОСОБА_2 підійшов до автомобіля, представився, повідомив про застосування відеофіксації та про причину зупинки. Позивач знаходився за кермом автомобіля без пристебнутого ременя безпеки та на автомобілі не була увімкнена аварійна світлова сигналізація. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився. Перед проведенням огляду поліцейський проінформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу. Після проходження огляду, поліцейський роз`яснив позивачу його права та повідомив, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а також постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121, частиною 1 статті 121 та статтею 125 КУпАП. Клопотання та зауваження при розгляді справи про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 не надходили. Оскаржувану постанову було складено на місці, поліцейський ознайомив з її змістом позивача та вручив останньому копію постанови, про що свідчить його підпис.

Форма та зміст постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП та Наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Твердження позивача про те, що він не знав, що встановлене на транспортному засобі ГБО не зареєстроване у встановленому порядку, суд оцінює критично, оскільки з наданих відеозаписів вбачається, що працівникам поліції позивач пояснив що не може зареєструвати встановлене ГБО, так як власник транспортного засобу знаходиться у Польщі.

Щодо твердження представника позивача про те, що працівник поліції незаконно розглянув адміністративну справу саме на місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5- рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення таких правопорушень.

Оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд приходить до висновку, що зупинка транспортного засобу позивача була законною, відповідач під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121, частиною 1 статті 121 та статтею 125 КУпАП, процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення не порушена, винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний серед іншого має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 121, 125, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнаття дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова