Справа № 140/1494/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1494/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), відповідно до якого просить суд: визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо обмеження максимальним розміром 1500,00 гривень індексації пенсії, установленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168) та зобов`язати відповідача здійснити з 01 березня 2023 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до пункту Постанови №168 без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн.

В обґрунтуванні позову ОСОБА_1 зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).

Позивач 10 серпня 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо перерахунку та виплати пенсії з 01 березня 2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до постанови № 168 без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченою пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн.

Листом від 22 січня 2024 року відповідач повідомив, що правових підстав для проведення перерахунку пенсії без урахування вимог частини другої пункту 10 Постанови №168 немає.

Вважає такі дії відповідача протиправними та просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-7).

Представником відповідача 25 березня 2024 року подано відзив на позовну заяву №0300-0902-7/18210, в якому позовних вимог не визнала та зазначила, що в абзаці 2 пункту 10 Постанови встановлено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Постанова №168 є чинною, її норми не визнавались неконституційними. Тобто органи Пенсійного фонду України при проведенні індексації пенсій шляхом їх підвищення застосовують норми Постанови №168 без будь-яких застережень.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, встановлений абзацом 7 статті 43 Закону №2262.

Вважає, що у позивача відсутні підстав для задоволення адміністративного позову (арк. спр. 31-34).

У відповіді на відзив від 15 квітня 2024 року позивач підтримав позицію, викладену у позовній заяві та додав, що Кабінет Міністрів України (далі КМ України) визначає виключно порядок індексації пенсії, а визначення розміру індексації пенсії та інших доходів громадян України проводиться виключно законами України (арк. спр. 40-41).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду у частині позовних вимог за період поза межами шестимісячного строку звернення до суду з позовом (тобто, за період з 01 березня 2023 року по 08 серпня 2023 року), у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку, або нової редакції позовної заяви з урахуванням положень частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо шестимісячного строку звернення до суду (арк. спр. 16-17).

На адресу суду 06 березня 2024 року позивач надіслав до суду заяву про усунення недоліків зазначених в ухвалі від 14 лютого 2024 року та навів причини пропуску строку звернення до суду (арк. спр. 20-22).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 01 березня 2023 року по 08 серпня 2023 року повернуто позивачеві (арк. спр. 23-25).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 26-27).

Будь-яких інших заяв по суті справи чи клопотань на адресу суду від учасників справи не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону №2262-XII, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 14 жовтня 2011 року (арк. спр. 8), матеріалами пенсійної справи № (арк. спр. 10).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №140/7077/22 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 21 вересня 2022 року №33/23-2764ду, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №140/640/22.

Як вбачається з витягу про перерахунок пенсії з пенсійної справи №, загальний розмір пенсії позивача з 01 липня 2023 року становив 14874,54 грн, серед якої індексація за 2023 рік - 1500 грн (12328,04*0,197) та з 01 березня 2024 року становить 16109,25 грн, серед якої індексація за 2023 рік (12328,04 х 0,197) - 1500,00 грн (арк. спр. 37-28).

Позивач 10 серпня 2023 року звернувся із заявою до відповідача із проханням здійснити з 01 березня 2023 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до Постанови №168 без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченої пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн (арк. спр. 9).

Листом від 17 серпня 2023 року №26957-27624/Ш-02/8-0300/23 у відповідь на вищевказану заяву позивача, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відсутність підстав для виплати індексації пенсії в розмірі вищому за суму 1500,00 грн (арк. спр. 11-12).

Уважаючи такі дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправними протиправною позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону №2262-ХІІ розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім цієї статті, починаючи з 2023 року, щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

За приписами частини другої статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Статтею 19 Закону №2017-ІІІ передбачено, що виключно законами України визначаються: величина порогу індексації грошових доходів громадян.

За змістом статті 2 Закону №1282-ХІІ індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

Пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік (далі - Закон №2710-ІХ) установлено, що у 2023 році частина друга та абзац п`ятий частини четвертої статті 42, третє речення абзацу першого пункту 13 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, №49-51, стаття 376 із наступними змінами), частина друга статті 22, стаття 64 Закону №2262-XII (Відомості Верховної Ради України, 1992 року, № 29, стаття 399; із змінами, внесеними Законом України від 15 лютого 2022 року № 2040-IX), частина друга статті 31 Закону №1058-IV в редакції Закону України від 21 вересня 2022 року №2620-IX, частина четверта статті 54, частина друга статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Відомості Верховної Ради України, 1992 року, №13, статті 178 із наступними змінами), частина четверта статті 12 та абзац другий пункту 1-2 розділу VIII Прикінцеві положення Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (Відомості Верховної Ради України, 2001 року, №20, стаття 102 із наступними змінами), частина шоста статті 38 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 року, №21, стаття 252 із наступними змінами), абзац другий частини п`ятої статті 6 Закону України» Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 року, №22, стаття 262 із наступними змінами), стаття 29 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (Відомості Верховної Ради України , 2006 року, №2-3, стаття 36 із наступними змінами) застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України. Також пунктом 3 розділу Прикінцеві положення Закону №2710-ІХ зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, №15, стаття 111 із наступними змінами).

Вказані норми Закону №2710-IX є чинними та неконституційними не визнавалися.

Таким чином, Законом №2710-IX делеговано Кабінету Міністрів України встановлювати порядок та умови індексації пенсійного забезпечення у 2023 році, а дію Закону №1282-XII зупинено.

Аналогічні положення містить і Закон України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», згідно із пунктом 6 розділу Прикінцеві положення якого установлено, що у 2024 році частина друга та абзац п`ятий частини четвертої статті 42, третє речення абзацу першого пункту 13 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, №49-51, стаття 376 із наступними змінами), частина друга статті 22, стаття 64 Закону №2262-XII (Відомості Верховної Ради України, 1992 року, №29, статті 399; із змінами, внесеними Законом №2040-IX), частина друга статті 31 Закону №1058-IV (в редакції Закону України від 21 вересня 2022 року №2620-IX), частина четверта статті 54, частина друга статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 року, №13, стаття 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Отже, системний аналіз пункту 8 розділу Прикінцеві положення Закону №2710-ІХ, частини другої статті 22, статті 64 Закону №2262-ХІІ, частини другої статті 42 Закону №1058-IV, дає підстави дійти висновку про те, що з 01 березня 2023 року для забезпечення індексації проводиться перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із преамбули Постанови №168, вона прийнята відповідно до пункту 8 розділу Прикінцеві положення Закону №2710-ІХ.

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що з 1 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 року, №19, стаття 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Згідно з пунктом 2 Постанови №168 1 березня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 Постанови №118 (Офіційний вісник України, 2022 року, №18, стаття 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Водночас, абзацом 2 пункту 10 Постанови № 168 установлено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Отже, підставою для проведення індексації пенсій, призначених військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ, та членам їх сімей є нездійснення у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону.

При цьому, норма статті 64 Закону № 2262-ХІІ містить відсилочну норму, передбачаючи, що для забезпечення індексації пенсії проводиться перерахунок пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка своєю чергою встановлює, що розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини. Пунктом 8 розділу «Прикінцеві положення» Закон №2710-ІХ установлено, що у 2023 році частини другої статті 42 Закону №1058-IV, ст.64 Закону №2262-XII застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Відтак, нормами Законів надано право КМ України визначати розмір, умови та порядок збільшення пенсій з метою їх індексації.

Відповідно до постанови № 168 запроваджено тимчасове (на 2023 рік) обмеження розміру індексації пенсій, а саме: розмір підвищення пенсії за результатами індексації обмежено 1500 грн.

Системний аналіз вищевказаних законодавчих приписів свідчить про обмеження верхньої межі індексації для того, щоб збалансувати потреби захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01 березня 2023 року позивачу підвищено пенсію на коефіцієнт збільшення, установлений п.1 постанови № 168, в межах граничної суми збільшення, а саме 1500 грн.

Таким чином, індексація пенсії позивача з 01 березня 2023 року проведена відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства.

Отже, посилання позивача на відповідну практику Конституційного Суду України не є релевантними, адже вони стосуються саме обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром на підставі частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, водночас в розглядуваному випадку йдеться про визначення розміру індексації пенсії.

На противагу міркувань позивача щодо невідповідності норм постанови № 168 нормам Конституції України та статті 43 Закону № 2262-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016, суд зазначає, що встановлення граничної суми індексації (верхньої межі) не є тотожним встановленню максимального розміру пенсії.

Термін «індексація» визначений у статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «;індексація грошових доходів населення» вживається в такому значенні: встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У той же час, термін «пенсія» - регулярна грошова виплата (у розрахунку на місяць), яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення певних категорій осіб за принципами пенсійного страхування.

Отже, з огляду на різний зміст понять «індексація» та «пенсія», помилковими є доводи позивача щодо неправомірності застосування відповідачем пункту 10 постанови №168, в якому КМ України визначив граничну суму індексації 1500 грн.

При цьому норма пункту 10 постанови № 168 про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 грн, не є дискримінаційною відносно позивача.

До аналогічного висновку прийшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у своїх постановах від 25 березня 2024 року у справі №380/20858/23, від 04 квітня 2024 року у справі №140/30064/23 та інших.

Також суд також наголошує на тому, що встановлення граничної суми індексації пенсії не можна ототожнювати з обмеженням максимального розміру такої пенсії. Обмеження розміру підвищення до пенсії не призводить до зниження розміру пенсії позивача та в сучасних реаліях відповідає умовам воєнного стану, що запроваджений на території України.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів свідчить про обмеження верхньої межі індексації для того, щоб в умовах воєнного стану та дотаційних економічних ресурсів збалансувати потреби захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян. При цьому виключень щодо неврахування пункту 10 Постанови №168 під час проведення перерахунку пенсії законодавство не містить, зазначений пункт чинний, не суперечить вимогам закону та містить імперативну вимогу щодо граничної межу розміру збільшення, з огляду на що підлягає застосуванню відповідачем.

Така ж позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі №380/9928/23.

Суд не приймає посилання позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі №320/8511/23, згідно якої суд визнав протиправним та нечинним абзац 2 пункту 10 Постанови №168, оскільки зазначене рішення не набрало законної сили на момент розгляду цієї справи.

При цьому, суд наголошує, що приписами частини другої статті 265 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Відповідно до вимог частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп-99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи наведене, на переконання суду, перерахунок пенсії позивача з 01 березня 2023 року для забезпечення індексації проведено з дотриманням вимог наведених вище нормативно-правових актів, розмір індексації становить 1500,00 грн з урахуванням пункту 10 Постанови №168, та суд погоджується із позицією відповідача, викладеною у листі від 22 січня 2024 року №1057-184/Б-02/8-0300/24, про відсутність підстав для виплати позивачу індексації пенсії в розмірі вищому за суму 1500,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позивачу з 01 березня 2023 року встановлене підвищення до пенсії (індексацію) з дотриманням наведених вище нормативно-правових актів, перерахований розмір пенсії на підставі рішення суду у справі №140/7077/22 фактично виплачується без обмеження пенсії, а правові підстави для виплати йому індексації пенсії в розмірі вищому за суму 1500,00 грн відсутні.

Таким чином, оскаржувані у цій справі дії ГУ ПФУ у Волинській області є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог з мотивів, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович