Справа № 600/1495/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 травня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1495/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 грн за період з 08 квітня по 08 травня 2023 (включно) відповідно до висновку військово-лікарської комісії А1028 від 08.04.2023 року за №1097 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за період з 08 квітня по 08 травня 2023 (включно) відповідно до висновку військово-лікарської комісії А1028 від 08.04.2023 року за №1097 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без руху задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску. Роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду.

На виконання вказаної ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначено, що після отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач неодноразово намагався отримати спірну додаткову грошову винагороду під час лікування, проте відповідач ігнорував його вимоги. У зв`язку з цим позивач звернувся до адвоката, який подавав в інтересах ОСОБА_1 адвокатські запити до військової частини НОМЕР_1 . Так, за результатами розгляду першого адвокатського запиту відповідач надав відповідь, в якій вказав про необхідність подання довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 №1097 від 08 квітня 2023 року. Проте, позивач стверджує, що така довідка надавалась позивачу. У серпні 2023 року було подано другий адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації та необхідних копій документів, за результатом розгляду якого надано відповідь про те, що додаткова грошова винагорода виплачена в повному обсязі відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №730 від 01 квітня 2023 року. Таким чином, остання відповідь відповідача суперечить відповіді, надані після розгляду першого адвокатського запиту. В подальшому, адвокатом, який представляв інтереси ОСОБА_1 , було подано до військової частини НОМЕР_1 третій адвокатський запит, за розглядом якого надано відповідь про здійснення зарахування додаткової грошової винагороди за лікування.

Разом з цим, позивач стверджує, що йому не було виплачено додаткової грошової винагороди, а відповіді, які були надані відповідачем за результатами розгляду адвокатських запитів, суперечать обставинам справи. Так, незрозумілим є те, яким чином спірна додаткова грошова винагорода була нарахована на підставі наказу від 01 квітня 2023 року, в той час як довідка ВЛК була видана 08 квітня 2023 року.

Також позивач вказав, що з метою досудового врегулювання спору він неодноразово звертався до гарячої лінії Міністерства оборони України у грудні 2023 року та січні 2024 року, проте відповіді не отримав. Додатково зазначено, що позивач постійно, у тому числі станом на день подання цієї заяви про поновлення строк звернення до суду з цим позовом, проходить лікування внаслідок завданого йому тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

З огляду на наведені обставини позивач вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, тому просить його поновити.

Розглянувши подану позивачем заяву про поновлення строку звернення до суду та перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою відповідачем позивачу, який проходив військову службу, додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн за період з 08 квітня по 08 травня 2023 року відповідно до висновку військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

До того ж, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2023 №253 солдата ОСОБА_1 , звільнено у запас за підпунктом "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з включенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців), вважається таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження військової, тобто публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду в питанні застосування строків звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби , що вбачається з постанови суду касаційної інстанції від 07 вересня 2023 року у справі №160/914/23.

Отже, у справах щодо проходження публічної служби законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до адміністративного суду з позовом за їх захистом.

В аспекті наведеного варто зазначити те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, спірним в даній справі є право на отримання позивачем-військовослужбовцем додаткової грошової винагороди за період з 08 квітня по 08 травня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №253 від 04 вересня 2023 року позивача з 04 вересня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, саме 04 вересня 2023 року позивачу стало відомо про порушення його прав щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди за період з 08 квітня року по 08 травня 2023 року.

За таких обставин перебіг строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про нарахування та виплату додаткової винагороди за вказаний період почався з 05 вересня 2023 року, а тому строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з цими позовними вимогами у межах, установлених частиною п`ятою статті 122 кодексу адміністративного судочинства України, тривав з 05 вересня 2023 року по 05 жовтня 2023 року.

Однак з позовом про виплату йому такої грошової винагороди за вказаний період позивач звернувся до суду лише 30 березня 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, суд зауважує, що навіть при застосуванні до вказаних спірних правовідносин спеціальних строків звернення до адміністративного суду, встановлених для звернення до адміністративного суду у правовідносинах, пов`язаних із виплатою працівникові усіх сум при звільненні відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні), то в даному випадку позивачем пропущено і встановлений названою нормою трьохмісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Перебіг строку звернення до адміністративного суду з даним позовом розпочався з 05 вересня 2023 року, а тому строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з цим позовом у межах, встановлених частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, тривав з 05 вересня 2023 року по 05 грудня 2023 року.

Однак, як встановлено судом, позивач звернувся до суду з цим позовом лише 30 березня 2024 року, тобто з пропуском строків звернення до суду.

Частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 колегія суддів зазначила, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Подібні висновки викладені і Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі №420/1782/23, де вказано, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2024 року у справі №140/9165/23 вказав, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).

Як встановлено судом, позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду:

- отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що завдало непоправних наслідків на все життя;

- проходженням постійного лікування, в тому числі станом на день подання заяви про поновлення строку звернення до суду;

- намаганням врегулювати самостійно питання виплати спірних коштів шляхом подання адвокатських запитів до відповідача після звільнення з військової служби та звернення до гарячої лінії Міністерства оборони України у грудні 2023 року та січні 2024 року.

Враховуючи вказані обставини, беручи до уваги наведені висновки Верховного Суду, зважаючи на дію воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та неодноразове в подальшому його продовження, отримання позивачем під час несення військової служби травми, пов`язаної з проходженням такої військової служби, тривале лікування та реабілітацію позивача, з огляду на намагання позивача врегулювати цей спір в досудовому порядку, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

При цьому, судом взято до уваги і те, що Верховний Суд на сайті Судової влади України оприлюднив інформацію щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, зокрема, зауважив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. А в листі Верховного Суду від 04.03.2022 зазначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. До того ж, 02 березня 2022 року Рада суддів України видала Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Серед основних рекомендацій щодо розгляду судових справ, зокрема, вказано, що суди мають продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Також, вирішуючи подану заяву, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції (Bellet v. France), заява №23805/94).

Отже, заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду підлягає задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись статтями 121, 122, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

3. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом та продовжити розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк