Справа № 440/13421/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/13421/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії незаконними,

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до п. 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проживала у с. Великі Озера Рівненської області. Після катастрофи на Чорнобильській АЕС, яка сталася 26 квітня 1986 року, цей населений пункт було віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазначено у Постанові Кабінету Міністрів Української PCP від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи". Також це підтверджується довідкою від 05.08.1993 року №1725, виданою Дубровицькою держадміністрацією та довідкою від 31.01.2018 року №82, виданою Великоозерянською сільською радою. На початку 1989 року позивач переїхала із зазначеного населеного пункту до с. Андріївна у Полтавській області, де проживає до цього часу, що підтверджується відповідними довідками, виданими Великоозерянською та Нехворощанською сільськими радами. Станом на 1 січня 1993 року позивач проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення більше ніж 2,5 роки, що дає їй право на зменшення пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином, позивач стверджує, що має право на зменшення пенсійного віку на 6 років. Відповідно, право на призначення пенсії позивач набула ще у 2021 році, враховуючи, що на той момент позивач мала достатній трудовий стаж, відповідно до норм ч. 1. ст. 26. Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Для оформлення пенсії позивач двічі зверталася до Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, однак їй було відмовлено: 06.03.2023 року у зв`язку з тим, що з 10.01.1987 року позивач начебто, працювала на території Полтавської області, та 12.04.2023 року у зв`язку з недостатнім трудовим стажем, оскільки до нього не включили періоди роботи з 01.09.1983 року по 15.04.1985 року через розбіжність дати звільнення з роботи та дати наказу про звільнення, та період навчання з 01.09.1983 року по 07.07.1984 року у зв`язку з відсутністю підпису директора училища в атестаті, а також у зв`язку з тим, що період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року становить менше трьох років, а також, у зв`язку з тим, що ім`я, зазначене на титульній сторінці трудової книжки не відповідає паспортним даним. Проте з такою позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивач не погоджується, оскільки більше 2 років проживала на території, яка відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення, а не в зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відповідними довідками і відповідно до п.2 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач має право на зменшення пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання.

Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/13421/23, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позов в якому зазначено, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії, проте, рішенням ГУ Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 12.04.2023 №53 відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Крім того, у відзиві на позов зазначено, що 26.09.2023 ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 звернулася 05.04.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки ім`я зазначене на титульній сторінці не відповідає паспортним даним позивачки. Крім того період роботи з 01.09.1983 року по 15.04.1985 року, потребує уточнення, так як наявне виправлення в даті наказу звільнення з роботи та дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу звільнення з роботи (07.08.1985 р.); період навчання з 01.09.1983 року по 07.07.198 року, згідно атестату №322, оскільки відсутній підпис заступника директора училища по навчально-виробничій роботі; період роботи в колгоспі, згідно довідки №42 від 26.08.2021 року, про кількість відпрацьованих трудоднів, оскільки ім`я зазначене в довідці не відповідає паспортним даним заявниці. Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року складає 2 роки 11 місяців 9 днів. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 12.04.2023 №53 про відмову в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку в зв`язку з тим, що період проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 рік менше 3 років. Отже, виходячи з вищевикладеного, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою суду від 22.02.2024 залучено до участі у справі №440/13421/23 в якості другого відповідача - ГУ ПФУ в Вінницькій області.

23.04.2024 до суду від ГУ Пенсійного фонду України в Вінницькій області надійшов відзив на позов в якому зазначено, що 05.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яким було прийнято Рішенням №52 від 12.04.2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю необхідного періоду постійного проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки. Згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, встановлено, що страховий стаж позивача становить 20 років 06 місяці 22 дні. Необхідний страховий стаж, в разі наявності права на зменшення пенсійного віку 60 років на 6 років, становить 23 роки за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки ім`я зазначене на титульній сторінці не відповідає паспортним даним заявниці. Крім того, період роботи з 01.09.1983 року по 15.04.1985 року, потребує уточнення, так як наявне виправлення в даті наказу звільнення з роботи та дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу звільнення з роботи (07.08.1985 р.). До страхового стажу не зараховано і період навчання з 01.09.1983 року по 07.07.1984 року, згідно атестату, № 322 оскільки відсутній підпис заступника директора. Також, не зараховано до стажу період роботи в колгоспі, згідно довідки № 42 від 26.08.2021 року, про кількість відпрацьованих трудоднів, оскільки ім`я зазначене в довідці не відповідає паспортним даним заявниці. Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року складає 2 роки 11 місяців 9 днів. Звертають увагу суду, що початкова величина до позивача не застосовується, оскільки доказів, що підтверджують постійне проживання або постійну роботу з 26.04.1986 по 31.07.1986 в зоні гарантованого добровільного відселення матеріали справи не містять, а тому Позивач не має права на початкову величину заниження пенсійного віку на 2 роки. Таким чином, відповідач зазначає, що прийняте законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю необхідного періоду постійного проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2021 позивач звернулася до пенсійних органів із заявою про призначення /перерахунок пенсії.

Рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України від 22.12.2021 №53 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1983 по 07.07.1984, оскільки атестат №322 виданий 14.07.1984 не засвідчений підписом заступника директора училища по навчально-виробничій роботі, період з 01.09.1983 по 15.04.1985, оскільки в даті наказу про звільнення з роботи міститься виправлення, період отримання допомоги по безробіттю з 14.08.2003 по 07.08.2004, оскільки відсутня печатка центру зайнятості про припинення виплати.

Зазначено додатковий коментар: на дату звернення за призначенням пенсії, заявницею не підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного віднесення станом на 01.01.1993 не менше 3 років (02 роки 11 місяців 09 днів), тому підстави для призначення дострокової пенсії по віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутні.

05.04.2023 до територіальних органів пенсійного фонду в Полтавській області надійшла заява позивача про призначення /перерахунок пенсії за віком як постраждалій ЧАЕС.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначено, що вік заявника - 55 років. Страховий стаж особи 20 років 6 місяців 22 дня. Необхідний страховий стаж, в разі наявності права на зменшення пенсійного віку на 6 років, становить 23 роки. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки ім`я зазначене на титульній сторінці не відповідає паспортним даним заявниці; крім того період роботи з 01.09.1983 року по 15.04.1985 року, потребує уточнення, так як наявне виправлення в даті наказу звільнення з роботи та дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу звільнення з роботи (07.08.1985 р.); період навчання з 01.09.1983 року по 07.07.1984 року, згідно атестату № 322, оскільки відсутній підпис заступника директора училища по навчально - виробничій роботі; період роботи в колгоспі, згідно довідки № 42 від 26.08.2021 року, про кількість відпрацьованих трудоднів, оскільки ім`я зазначене в довідці не відповідає паспортним даним заявниці.

Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року складає 2 роки 11 місяців 9 днів. З огляду на зазначене, відповідач відмовив в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку в зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу та в зв`язку з тим, що період проживання заявниці в зоні гарантованого добровільного відселений станом на 01.01.1993 рік менше 3 років.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії позивачу, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої та другої статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років,

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років,

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на три роки понад передбачений цією статтею.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років - 4 роки * та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Підпунктом п`ятим пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Порядок №22-1) передбачено, що документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Законом №796-ХІІ).

Частинами третьою, четвертою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту п`ятого Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 31 липня 2018 року у справі №751/2050/17, від 22 січня 2019 року у справі №129/1535/17, від 21 листопада 2019 року у справі №572/47/17 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при вирішенні даної справи.

Судом встановлено, що позивачу видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано доказів того, що видача позивачу посвідчення була оскаржена, або, що таке посвідчення є недійсним.

Крім того, матеріали справи містять довідку, яка видана Великоозирянською сільською радою від 31.01.2018 № 82 про те, що ОСОБА_1 дійсно проживала в с. Великі Озера Дубровицького району Рівненської області з дня народження 27.11.1967 по 09.04.1989.

Крім того, в довідці зазначено про те, що с. Великі Озера відносилося до другої зони, зони безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а 01.01.2006 село В. Озера відноситься до третьої зони в наслідок аварії на ЧАЕС.

Тобто, відповідно до наданих позивачем суду та пенсійному органу документів підтверджено факт її проживання на території безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС з дня народження 27.11.1967 по 09.04.1989.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення більше ніж 2,5 роки, що дає позивачу право на зменшення пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, відповідно до положень частини 2 статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, твердження відповідача-2 щодо відсутності підстав для зменшення пенсійного віку, є необгрунтованими, оскільки позивач проживала на території саме безумовного (обов`язкового) відселення а не гарантованого добровільного відселення, як помилково вважав відповідач.

Стосовно доводів відповідача, що ім`я позивача зазначене на титульній сторінці не відповідає паспортним даним заявниці та стосовно того, що період роботи в колгоспі, згідно довідки № 42 від 26.08.2021 року, про кількість відпрацьованих трудоднів, оскільки ім`я зазначене в довідці не відповідає паспортним даним заявниці, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та інших документів.

Дослідивши зміст залученої до матеріалів справи копії трудової книжки, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про спірні періоди трудової діяльності та трудова книжка належить позивачу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не несе відповідальності за недоліки у заповнені трудової книжки роботодавцем.

Також відсутність підпису заступника директора училища по навчально-виробничій роботі у атестаті №322 не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду навчання з 01.09.1983 року по 07.07.1984 року, оскільки атестат містить підпис голови екзаменаційної комісії та директора училища та печатку училища.

Враховуючи викладене, суд, обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №53 від 12.04.2023 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до п.2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Вінницька область, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №53 від 12.04.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до п.2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова