Справа № 160/20252/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20252/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лісової Наталії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року в адміністративній справі №160/20252/23 (головуючий суддя першої інстанції - Дєєв М.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ; Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.08.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії.

13.09.2023 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про залучення співвідповідача Військової частини НОМЕР_2 та зміну предмету, підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, до якої долучено уточнений позов, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування йому додаткової винагороди в повному обсязі у відповідності до положень Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 100000 грн. на місяць.;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати йому додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100000 грн. на місяць;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 виплатити йому додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного устану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100000 грн. на місяць;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування йому надбавки за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби, починаючи з лютого 2022 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та донарахувати йому надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період службі, починаючи з лютого 2022 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 виплатити йому надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи, з лютого 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування йому грошового забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн. за місяць;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати йому грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн. за місяць;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 виплатити йому грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн. за місяць;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування йому окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно в розмірі 530,00 грн. на місяць;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок різниці окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 виплатити йому різницю окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування йому надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби за період несення служби, починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн. на місяць.

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 виплатити йому надбавку за особливості проходження служби за період несення служби, починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн. на місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти у званні старшина з 27.02.2022 року. 28.04.2022 року під час захисту Батьківщини позивач отримав травму, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковська» ЦРЛ з 29.04.2022 року по 13.05.2022 року, на повторному лікуванні з 25.05.2022 року - 07.06.2022 року та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 року по 10.10.2022 року, з 10.10.2022 року по 24.10.2022 року, з 24.10.2022 року по 09.11.2022 року, з 09.11.2022 року по 23.11.2022 року, з 23.11.2022 року по 26.12.2022 року, з 26.12.2022 року по 10.01.2023 року, з 10.01.2023 року по 24.01.2023 року, з 24.01.2023 року по 17.07.2023 року, з 28.07.2023 року по час подання позову. Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено в повному обсязі нарахування та виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 гривень на місяць за період перебування на лікуванні у зв`язку з травмою, отриманою при захисті Батьківщини; не проведено в повному обсязі нарахування та виплату грошового забезпечення: не нараховано надбавку за вислугу років за весь період служби; з лютого по травень включно 2022 року оклад за військовим званням нараховувався та виплачувався в розмірі як для звання «солдат», а не «головний сержант», яке має ОСОБА_1 ; з січня 2023 року і по дату подання позову грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби, починаючи з лютого 2022 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн. на місяць.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн. на місяць.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби у 2023 році.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог, та прийняти постанову про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував в повному обсязі положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який набув чинності з 01.02.2023 року, та які не містять жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000,00 грн. додаткова винагорода. Позивач вважає висновок, викладений в рішенні суду першої інстанції, про обов`язок позивача надати відповідачу - ВЧ НОМЕР_1 висновок ВЛК для здійснення виплати додаткової винагороди таким, що не відповідає положенням законодавства.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією. Позивач відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.02.2022 №2 зарахований до списків особового складу та призначений на посаду командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, ВОС - 100182А, шпк «молодший сержант».

Відповідно довідки ВЧ НОМЕР_1 від 04.08.2022 року №44 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшина ОСОБА_1 28.04.2022 року отримав: ЗЧМТ. Струс головного мозку. За обставин: під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій з боку збройних сил рф, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій області, знаходячись в с.Новосілка, в наслідок інтенсивного обстрілу з боку ЗС РФ із застосуванням мінометів (калібр не встановлений) отримав поранення. Під час обстрілу перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Поранення не пов`язане із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року.

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковська» ЦРЛ з 29.04.2022 року по 13.05.2022 року, на повторному лікуванні з 25.05.2022 року - 07.06.2022 року та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 року по 10.10.2022 року, з 10.10.2022 року по 24.10.2022 року, з 24.10.2022 року по 09.11.2022 року, з 09.11.2022 року по 23.11.2022 року, з 23.11.2022 року по 26.12.2022 року, з 26.12.2022 року по 10.01.2023 року, з 10.01.2023 року по 24.01.2023 року, з 24.01.2023 року по 17.07.2023 року, з 28.07.2023 року по час розгляду позову у суді першої інстанції.

16.06.2023 року позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 20.07.2023 року №2255 повідомила позивача, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 ) №2/200-рс-дск позивач виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з проходженням довготривалого лікування по пораненню. З метою забезпечення можливості виплати грошового забезпечення, відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, військовою частиною НОМЕР_1 було подано до військової частини НОМЕР_2 рапорт від 18.03.2023 року №832 з клопотанням про продовження позивачу виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану. За результатами розгляду зазначеного рапорту командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення від 04.05.2023 року №3/3207 про продовження виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану, за період стаціонарного лікування, що підтверджується документально. У військовій частині НОМЕР_1 відсутні надані у встановленому порядку та засвідченні належним чином медичні документи (виписки, епікризи, довідки ВЛК або ЛКК та інше) про проходження позивачем лікування в період з 06.09.2022 року по теперішній час. Військовою частиною НОМЕР_1 висновок лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про продовження лікування понад чотири місяці не отримано.

Крім того, 21.06.2023 року позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 року №2352 повідомлено позивача, що до рапорту не долучено належним чином засвідчених копій медичних документів, що підтверджують проходження позивачем стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування по пораненню, причинно-наслідковий зв`язок проходження лікування із пораненням, що унеможливлюють належне опрацювання документів та прийняття рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до виписного епікризу №856 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення військової частини НОМЕР_3 від 17.07.2023 року, на підставі статті 75-А графи ІІ розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, виписано в частину для реалізації рішення ВЛК.

Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не виплати при звільненні усієї суми грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди в повному обсязі за період перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з травмою, отриманою при захисті Батьківщини, позивач оскаржив таку бездіяльність до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII протиправною (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частинами другої та третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі по тексту - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 року для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, Міністром оборони України прийняті рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 року №248/1529.

В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому, в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження), тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

При цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають на лікуванні або у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн.. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн. отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Розділом І названого Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.п.«б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402), направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

За приписами з п.21.1 та п.21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Додатком 1 до Положення №402 затверджено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, статтею 81 якого передбачено назву хвороби, ступінь порушення функції «Стани після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників» та вказано контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб «Тимчасово непридатні. Потребують лікування, відпустки, звільнення тощо».

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що придатність за станом здоров`я до військової служби у мирний та воєнний час відноситься до виключної компетенції військово-лікарських комісій.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Відповідно до п.1.1 гл.1 р.І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 гл.6 р.ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Згідно з п.6.15 гл.6 р.ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

При цьому, час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні) та в разі перевищення такого строку, позивач повинен пройти ВЛК та надати відповідачу відповідний висновок для прийняття відповідачем рішення для подальшого продовження таких виплат.

Отже, продовження вказаної виплати здійснюється за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, та підзаконними нормативно-правовими актами передбачено, що під час надання рекомендацій про потребу у подальшому проходженні стаціонарного лікування військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, а також визначення чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу, а у випадку незгоди із такими висновками військовослужбовець має право оскаржити їх в адміністративному чи судовому порядку, а в подальшому (у разі внесення змін до відповідних довідок чи постанов ВЛК щодо тяжкості поранення в цілях надання відпустки та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168) звертатися із рапортом до командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди.

Колегія суддів зазначає, що доказів оскарження рішення військово-лікарських комісій та/або звернення для призначення повторного огляду позивачем не надано, таким чином не використано право на проведення повторного медичного огляду, а лише вказано на наявність хвороби, яким суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання тяжкості поранення та наявності причинного зв`язку захворювання позивача з пораненням, після встановленого законом чотирьохмісячного строку безперервного лікування.

Також, суд наголошує на тому, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов,.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, саме наказ командира (начальника) позивача у розумінні пункту 1 постанови КМУ №168 є підставою для здійснення виплати додаткової винагороди. Неприйняття такого наказу унеможливлює проведення спірних виплат.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням дискреційних повноважень відповідача а також те, що позивачем не було здійснено звернення до відповідача з відповідним висновком ВЛК після проходження безперервного лікування понад чотирьох місяців, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу передбаченої п.1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 збільшеної додаткової винагороди під час звільнення позивача зі служби, тому у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу передбачену вказану збільшену додаткову винагороду за період вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 та за весь період служби у 2023 році, у зв`язку чим позовні вимоги в цій частині не підлягали задоволенню.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині виплати позивачу передбаченої у пункті 1 Постанови №168 збільшеної додаткової винагороди за червень 2022 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що така виплата позивачу була виплачена у липні 2022 року.

Доказів протилежного позивачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач у період по вересень 2023 року звільнений з військової служби не був, а тому позивачу повинно виплачуватись грошове забезпечення, передбачене для виплати військовослужбовцям, при цьому відповідачем нарахування таких виплат здійснено не було, чим допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування грошового забезпечення позивачу за період служби у 2023 році та зобов`язання здійснити таке нарахування.

При цьому, в частині визначення суми 25978,33 грн., вимоги є передчасними, оскільки відповідачем нарахування такої виплати здійснено не було, а тому у цій частині відсутнє порушене право позивача та вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно виплати грошового забезпечення позивачу надбавки за вислугу років, окладу за військове звання та надбавки за особливості проходження служби, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із пунктом 2 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану, допомоги.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I цього ж Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762,00 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дії) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягало відновленню шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу надбавки за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби, починаючи з лютого 2022 року, здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць та здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби позивачем за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн. на місяць.

Разом з тим, суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні вимог в частині виплати після перерахунку позивачу вказаних вище надбавки за вислугу років, різниці окладу за військове звання та надбавку за особливості проходження служби, оскільки нарахування/перерахування без виплати не має сенсу.

Суд першої інстанції помилково ототожнив виплату після нарахування/ перерахування зі стягненням ще ненарахованих сум.

Відтак, апеляційний суд вважає, що в цій частині вимоги позивача належать задоволенню, а тому у відповідності до статті 317 КАС України рішення суду першої інстанції в цій частині належить змінити.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лісової Наталії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/20252/23 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/20252/23 змінити.

В абзацах 3, 5 та 7 резолютивної частини рішення після слів «здійснити перерахунок» додати слова «та виплатити».

В абзаці 9 резолютивної частини рішення слова «здійснити перерахунок, та нарахувати» замінити словами «нарахувати та виплатити».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко