Справа № 520/6571/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року № 520/6571/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо незвільнення за сімейними обставинами за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ) та такою, що порушує законні права та інтереси позивача;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути направлений пакет документів на звільнення ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ) та прийняти рішення про звільнення з військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ) за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо незвільнення за сімейними обставинами за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 .

Позивачем складено рапорт про звільнення з військової служби від 05.01.2024 р., який клопотанням адвоката Павленко Марії Олександрівни №05-01/3 направлено засобами поштового зв`язку на адресу Міністерства оборони України.

Представник позивача звернулась зі скаргою до Міністерства оборони України, в якій просила ініціювати проведення перевірки посадових осіб військової частини НОМЕР_1 з метою встановлення правових підстав ненадання письмової обґрунтованої відповіді на поданий ОСОБА_1 рапорт, ненадання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_3 в обумовлений законом термін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила, що до військової частини НОМЕР_1 (вх. 251 від 26.02.2024 р.), від військової частини НОМЕР_4 (вих. 1571/1724 від 26.02.2024) за належністю надійшла скарга (вих. 16-01/1 від 16.02.2024 р.) адвоката Павлєнко Марії Олександрівни, з доданим рапортом військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 про звільнення останнього з військової служби через сімейні обставини, яке надійшло з Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України (вих. № 15812 від 23.02.2024), але до рапорту не було додані підтверджуючи документи на право звільнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а тому рапорт про звільнення з військової служби був залишений без розгляду як такий, що не відповідає статті 233 глави XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджених указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі по тексту - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила, що до військової частини НОМЕР_1 (вх. 251 від 26.02.2024 р.), від військової частини НОМЕР_4 (вих. 1571/1724 від 26.02.2024) за належністю надійшла скарга (вих. 16-01/1 від 16.02.2024 р.) адвоката Павлєнко Марії Олександрівни, з доданим рапортом військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 про звільнення останнього з військової служби через сімейні обставини, яке надійшло з Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України (вих. № 15812 від 23.02.2024), але до рапорту не було додані підтверджуючи документи на право звільнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а тому рапорт про звільнення з військової служби був залишений без розгляду як такий, що не відповідає статті 233 глави XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Згідно зі статтею 14 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з п.233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Відповідно до п.14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Таким чином, в даному випадку рапорт про звільнення з відповідними документами має бути подано до посадової особи, яка має право на звільнення з військової служби.

Відповідно до абз.4 п.241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Отже, рапорт позивача про звільнення з військової служби було отримано командиром Військової частини НОМЕР_1 , як до особи, яка має право на його звільнення з військової служби.

Так, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, а саме відповідачем не було прийнято відповідного рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

За таких обставин, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду по суті рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень та для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та прийняти відповідне рішення.

Враховуючи те, що рішення Військовою частиною НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту позивача не приймалося, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення за сімейними обставинами за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 та такою, що порушує законні права та інтереси позивача та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути направлений пакет документів на звільнення ОСОБА_1 та прийняти рішення про звільнення з військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є зверненими на майбутнє та не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.