Справа № 463/271/24
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/271/24
Провадження №2-а/463/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Рудакова Д. І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,

в с т а н о в и в:

Позивач заявив адміністративний позов до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, посилаючись на те, що 28.11.2023р. близько 21-ї години на автомобілі Рено ЗОЕ BC0956ZA він розпочав рух з шиномонтажу (який знаходиться за адресою м. Львів, вул Личаківська, 197) в напрямку свого місця проживання, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Як тільки він розпочав рух даним автомобілем, його одразу зупинили працівники УПП у Львівській області та повідомили про те, що він розпочав рух автомобілем нібито без ввімкненого ближнього світла фар, внаслідок чого нібито було порушено п. 19.1.а. ГІДР України. В даному електричному автомобілі, згідно його технічних характеристик, з освітлення передбачені габаритні вогні, денні ходові вогні, ближнє та дальнє світло фар, які можуть вмикатися як разом так і окремо. Вважає, що він розпочав здійснювати рух даним автомобілем з увімкненим ближнім світлом фар, яке було увімкнене одночасно з денними ходовими вогнями. При цьому, після зупинки працівниками УПП у Львівській області, він вимкнув запалення автомобіля, внаслідок чого ближнє світло фар автоматично вимкнулось, а денні ходові вогні продовжували світитись. Жодного правопорушення він не скоював, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав відзив та зазначив, що 28 листопада 2023 року, під час виконання службових обов`язків, Інспектором Управління був зупинений транспортний засіб RENAULT ЗОЕ номерний знак НОМЕР_1 , як пізніше стало відомо під керуванням Позивача, що рухався о 21 год. 49 хв., по вулиці Личаківська 185, у місті Львові без ввімкненого ближнього світла фар у темну пори доби, чим порушив пункт 19.1. «а» Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР). Як вбачається із ситуації, Позивач, керував транспортним засобом у місті Львові на вулиці Личаківська 185 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пори доби, чим порушив вимоги пункту 19.1.«а» ПДР України. За дане адміністративне правопорушення, передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу 510 (п`ятсот десять) гривень. Вчинене Позивачем порушення ПДР України стало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням, що відповідає вимогам п. Іч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР України. Інспектор чітко спостерігав факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення Постанови.

Позивач подав відповідь на відзив, зазначивши аналогічні аргументи, що й у позовній заяві.

З`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимогст.246 КАС України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

28 листопада 2023 року, під час виконання службових обов`язків, Інспектором Управління був зупинений транспортний засіб RENAULT ЗОЕ номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача, що рухався о 21 год. 49 хв., по вулиці Личаківська 185, у місті Львові.

Причина зупинки - позивач керував транспортним засобом у місті Львові на вулиці Личаківська 185 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пори доби, чим порушив вимоги пункту 19.1.«а» ПДР України. За дане адміністративне правопорушення, передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу 510 (п`ятсот десять) гривень. В подальшому на позивача була складена постанова.

Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем категорично заперечується.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач відзив на позов надав, але не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, зокрема, відеозапису, щодо якого містить відомості постанова про адміністративне правопорушення. Позиція позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення відповідачем належними доказами не спростовуються.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Суду не надано доказів, на підтвердження обставин, викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Не надано жодного доказу, що відповідачем під час розгляду справи були роз`яснені та дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та його право на захист.

Суду не додано доказів про роз`яснення відповідачем позивачеві його прав та обов`язків, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було роз`яснено його права та забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідач не надав.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 200/14811/16-а.

З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у цій частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.288, 289, 293 ч.3 п.2 КУпАП, суд,-

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1034704 від 28.11.23р. скасувати.

В решті відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.І. Рудаков