Справа № 440/3800/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/3800/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області , в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області від 19 березня 2024 року №84, про відмову у призначенні пенсії - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2024 та зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004, а також з 10.05.1991 по 10.04.2004 на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатністю пільгового стажу, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 26 років 8 місяців 12 днів, з них стаж роботи дояркою (оператором машинного доїння), свинаркою становить 8 років 7 місяців 28 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004 згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ) та довідки від 06.05.2019 № 64, оскільки відсутні відомості про реорганізацію колгоспу "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор". Період роботи з 01.01.1998 враховано пропорційно даним, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також до пільгового стажу дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою не враховано період роботи з 10.05.1991 по 10.04.2004, оскільки не надано довідку згідно додатку № 5 Постанови № 637. Отже, у позивача відсутнє право на пенсію відповідно до п. 5 частини 2 статті 114 Закону №1058, через недостатню кількість пільгового стажу, а тому рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято правомірно.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.03.2024 звернулася до пенсійного органу із заявою за призначенням пенсії за віком /а.с. 50-51/.

До заяви, зокрема, додано копію трудової книжки НОМЕР_2 /а.с. 61-69/ та трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 /а.с. 70-73/.

Вказану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким прийнято рішення від 19.03.2024 № 84 про відмову в призначенні пенсії /а.с.15/.

Зазначеним рішенням відмовлено в призначенні пенсії згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), у зв`язку з недостатньою кількістю пільгового стажу.

У рішенні зазначено, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 26 років 8 місяців 12 днів, з них стаж роботи дояркою (оператором машинного доїння), свинаркою становить 8 років 7 місяців 28 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004 згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ) та довідки від 06.05.2019 № 64, оскільки відсутні відомості про реорганізацію колгоспу "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор". Період роботи з 01.01.1998 враховано пропорційно даним, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також до пільгового стажу дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою не враховано період роботи з 10.05.1991 по 10.04.2004, оскільки не надано довідку згідно додатку № 5 Постанови № 637.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.03.2024 № 84 про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частини 1, 2).

Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.03.2024 № 84 про відмову в призначенні пенсії /а.с.15/ слідує, що підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу послугувало недостатня кількість пільгового стажу.

У рішенні зазначено, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 26 років 8 місяців 12 днів, з них стаж роботи дояркою (оператором машинного доїння), свинаркою становить 8 років 7 місяців 28 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004 згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ) та довідки від 06.05.2019 № 64, оскільки відсутні відомості про реорганізацію колгоспу "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор". Період роботи з 01.01.1998 враховано пропорційно даним, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також до пільгового стажу дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою не враховано період роботи з 10.05.1991 по 10.04.2004, оскільки не надано довідку згідно додатку № 5 Постанови № 637.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 /а.с. 70-73/ позивач:

- з 21.01.1988 прийнята в члени колгоспу "Червоний прапор" та зарахована телятницею;

- з 10.05.1991 переведена дояркою;

- з 02.03.2000 прийнята на роботу дояркою МТФ №2;

- з 03.02.2000 КСП "Червоний прапор" переформований в Товариство з обмеженою відповідальністю "Багачанський", який з 21.02.2003 реорганізовано у Сільськогосподарський виробничий кооператив "Багачанський";

- з 28.02.2003прийнята на роботу свинаркою у СВК "Багачанський", ;

- з 10.04.2004 звільнена з роботи свинарки і надано роботу сторожа СТФ;

- з 17.12.2004 звільнено з роботи по ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням);

- з 15.09.2005 прийнято на роботу сторожем в СВК "Багачанський";

- з 01.12.2005 звільнено з роботи по ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Згідно з довідкою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Багачанський" № 64 від 06.05.2019 /а.с. 16 зворотній бік/ ОСОБА_1 перебувала членом колгоспу СВК "Багачанський", по даних документах працювала у колгоспі з 21.01.1988 по 31.12.1990, з 10.05.1991 по 17.12.2004, з 15.09.2005 по 31.12.2005.

Суд зазначає, що Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників», якою затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення), також врегульовувала трудову діяльність саме членів колгоспів.

Так, пункт 2 Основних положень передбачав, що трудові книжки ведуться на усіх членів колгоспу з моменту їх прийняття у члени колгоспу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Суд зазначає, що трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 підтверджує роботу ОСОБА_1 на посадах доярки та свинарки з 10.05.1991 по 10.04.2004.

Також у цій трудовій книжці міститься інформація щодо прийнятого колгоспом річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві.

Суд враховує, що норми обслуговування для цілей пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас, Кабінет Міністрів України не визначив порядок встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно, саме адміністрація господарства подає до органу Пенсійного фонду довідку про стаж роботи дояркою або ж свинаркою і про виконання встановлених норм обслуговування.

При цьому під нормою обслуговування можна розуміти кількість голів корів або свиней, закріплених за робітницею, який вона зобов`язана обслужити протягом встановленого робочого дня (зміни) у визначених організаційно-технічних умовах.

Листом від 02.03.2021 № 26 СВК "Багачанський" повідомив позивача про те, що підтверджуючих документів для підтвердження спеціального трудового періоду роботи дояркою, свинаркою в КПС "Червоний прапор", СТзОВ "Багачанське" та СВК "Багачанський" з 10.05.1991 немає /а.с. 56/.

Разом з тим, не визначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам (свинаркам) пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтверджуючих документів) норм обслуговування тварин для доярок та свинарок господарства за вищевказані роки на підприємстві, де працювала позивач, на думку суду, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання позивачем повний робочий день робіт за посадою свинарка, в тому числі по догляду за тваринами, що перебували в її обслуговуванні.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 липня 2018 року та 7 лютого 2019 року №№709/1360/17, 699/155/17.

Також, суд враховує ту обставину, що колегією Міністерства сільського господарства Української РСР 30.01.1973 року прийнято Рекомендації, які були надіслані відділам агропромислового розвитку районів, відповідно до яких в кожному сільськогосподарському підприємстві мали бути розроблені свої норми обслуговування тварин в залежності від умов праці та обслуговування, а рекомендовані Міністерством норми виробітку і обслуговування тварин, в залежності від механізації, зокрема корів 16-30 голів. А отже, нормативно-правових документів щодо встановлення єдиних норм обслуговування тварин не існує. Вони встановлювалися самостійно господарствами.

Доказів того, що позивач не виконувала норми обслуговування, зокрема, у зв`язку з чим притягувалася до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не надано.

Суд зазначає, що право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.

Отже, підтвердженням того, що позивач працювала на посадах доярки та свинарки, є відомості трудової книжки, які за встановлених судом обставин, є достатніми для доведення факту роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Відтак не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою з 10.05.1991 по 10.04.2004 лише з підстав відсутності довідки згідно додатку № 5 Постанови № 637 є необгрунтованим.

Також безпідставним є не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004 згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ) та довідки від 06.05.2019 № 64 з огляду на відсутність інформації про реорганізацію колгоспу "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор" в колективне сільськогосподарське підприємство "Червоний прапор". Суд наголошує, що ані положення Порядку № 637, ані пункт 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, який визначає перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, не покладає обов`язок на особу надавати органу Пенсійного фонду відомості про реорганізацію підприємств, установ та організацій - роботодавців.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що обрахунок пільгового стажу позивача здійснено відповідачем без дотримання вимог законодавства та без урахування документів, поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії, а тому рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області від 19 березня 2024 року №84 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на те, що для прийняття рішення про призначення пенсії позивачу виконано не всі умови, визначені законом, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2024, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004, а також з 10.05.1991 по 10.04.2004 на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, повноваження щодо призначення пенсії належить до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, а тому позовні вимоги в частині зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 21.01.1988 по 31.12.1990 та з 10.05.1991 по 17.12.2004, а також з 10.05.1991 по 10.04.2004 на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягають.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у строк протягом 30 робочих днів з дня набрання законної сили рішення суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Таким чином, у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у строк протягом 30 робочих днів з дня набранняч законної сили рішення суду слід відмовити.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 при розгляді справи 200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до наданих до позовної заяви документів ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: витяг з договору про надання правничої (правової) допомоги "б/н" від 25.03.2024 /а.с. 20/, детальний опис робіт (наданих послуг) від 29.03.2024 /а.с. 20 зворотній бік/, квитанцію до прибуткового касового ордера № 9 від 25.03.2024 /а.с. 21/, ордер /а.с. 21 зворотній бік/.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 29.03.2024 адвокатом надано такі послуги: передня консультація щодо роз`яснення норм адміністративного судочинства та кодексу України про адміністративні правопорушення щодо про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - 1514,00 грн; підготовка та подання через підсистему "Електронний суд" позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України, зобов`язання вчинити певні дії - 4542,00 грн; всього - 6056,00 грн.

Зважаючи відсутність заперечення відповідача щодо обґрунтованості розміру витрат на надання правничої допомоги, водночас враховуючи часткове задоволення позовних вимог , суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 3000,00 грн, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ідентифікаційний код 20632802) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області від 19 березня 2024 року №84 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2024, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол