Справа № 440/4078/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/4078/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4078/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05.04.2024 адвокат Крекотень Олександр Анатолійович, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене розпорядженням від 01.03.2024 №548/1600-0203-11 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивача на підставі подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185;

- зобов`язати ГУПФ прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, яка полягає у неврахуванні обставин наявності у позивача вислуги більше 25 пільгових років, що призвело до протиправної відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження із призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що у позивача відсутнє право на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 не мав вислуги років у календарному обчисленні тривалістю 25 років, не мав страхового стажу тривалістю 25 років та не досяг 45-річного віку на день звільнення зі служби, дані про статус інваліда війни відсутні (а.с. 39).

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як свідчать відомості його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.12.2005 (а.с. 21-27), проходив службу:

у складі Збройних Сил України:

- з 01.08.1998 по 03.12.2005, звільнений з військової служби в запас за пунктом 63 підпунктом "г" - у зв`язку зі скороченням штатів, звільнений у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України;

- з 11.06.2014 по 28.05.2015, звільнений з військової служби в запас відповідно до п. 4 Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 "Про часткову мобілізацію";

- з 17.12.2015 по 16.12.2021;

в органах внутрішніх справ:

- з 10.01.2006 по 31.05.2014.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області №12/437/787 від 26.05.2021 (а.с. 47-48) ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.01.2006 по 31.05.2014 на посадах рядового та молодшого начальницького складу ОВС України.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №272 від 16.12.2021 (а.с. 64) старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира аеродромно-експлуатаційної роти з морально-психологічного забезпечення батальйону аеродромно-технічного забезпечення, звільненого з військової служби (у зв`язку із закінченням строку контракту) наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.09.2021 №290 відповідно до підпунктів "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" вважати таким, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.12.2021 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; календарна вислуга років станом на 16.12.2021 склала 22 роки 08 місяців 07 днів, пільгова 24 роки 07 місяців 07 днів.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, ОСОБА_1 звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 14.07.2022 про призначення йому пенсії за вислугу років, до якої додав копії трудової книжки, витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 16.12.2001 №272, довідки ГУНП в Харківській області від 26.05.2021, довідки з реквізитами відкритого рахунку в АТ "Ощадбанк", заяви про виплату пенсії на рахунок в АТ "Ощадбанк", довідки про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення від 11.07.2022 №193, посвідчення учасника бойових дій, паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП.

У відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 листом за №1/6912 від 19.08.2022 повідомив, що з наданих копій документів, які не засвідчені установленим порядком, попередньо встановлено, що на день звільнення з військової служби 16.12.2021 для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України №2262-ХІІ він не досяг 45-річного віку. З наданих ним копій документів не вбачається права на призначення йому пенсії відповідно до пунктів "а"-"б" статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №440/7770/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Суд, зокрема, зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, оформити необхідні документи і подання про призначення пенсії та направити їх до ГУПФ для розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У подальшому листом від 22.02.2023 №9/1/1371/1/уч.59185 (а.с. 43-45) вже ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №440/7770/22 надіслав до ГУПФ подання та документи для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугу років старшому лейтенанту (військова служба за контрактом) у запасі ОСОБА_1 . Одночасно повідомлено, що заявник направив засобами поштового зв`язку копії документів не встановленого зразка, на неодноразові телефонні дзвінки та листи ІНФОРМАЦІЯ_1 не реагував.

Розглянувши подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185 щодо призначення пенсії за вислугу років з урахуванням страхового стажу, Відділ з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ прийняв розпорядження від 18.08.2023 №548/1600/0203-11, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 42).

Мотиви відмови зводяться до обставин того, що у наданому поданні розрахунок вислуги років з урахуванням страхового стажу ОСОБА_1 відсутній, тривалість календарної, пільгової вислуги та страхового стажу також не зазначено. Документи, додані до подання, не засвідчені в установленому законодавством порядку, відсутній оригінал грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення. Оскільки надані документи не відповідають вимогам п. 2 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1, ГУПФ листом від 12.04.2023 №1600-0308-8/27282 повідомило уповноважений орган про необхідність його дооформлення. Однак у встановлений законодавством 3-місячний термін належним чином дооформлені документи про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на адресу ГУПФ не надходили. Крім того, вказане подання оформлене ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7770/22, яким будь-які зобов`язання на ГУПФ не покладено.

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", позивач знову звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №440/16040/23 визнано протиправним та скасовано розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ від 18.08.2023 №548/1600-0203-11 та зобов`язано ГУПФ у відповідності до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" здійснити повторний розгляд подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185 щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . В решті вимог - позов залишено без задоволення.

На виконання судового рішення Відділом з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ розглянуто подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185 щодо призначення пенсії за вислугу років з урахуванням страхового стажу ОСОБА_1 , за наслідками чого прийнято нове розпорядження від 01.03.2024 №548/1600-0203-11, яким знову відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 32-33).

Мотивом відмови відповідач пов`язує з положеннями статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та пунктів 1, 21 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за умовами яких календарна вислуга застосовується для призначення (визначення права) пенсії за вислугу років, тоді як пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди підлягають обчисленню для визначення розміру пенсії. Таким чином, відповідно до законодавства, чинного на час надання документів для призначення пенсії, необхідною умовою для визначення права на пенсію є наявність необхідної саме календарної вислуги років. У поданні, оформленому ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2023 №548/1600-0203-11 вказано, що розрахунок вислуги років з урахуванням страхового стажу гр. ОСОБА_1 відсутній, на момент звільнення зі служби йому виповнилося 40 років, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 №440/7770/22 ніяких зобов`язань на ГУПФ не покладено. Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2021 №272 на день звільнення зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту (16.12.2021) ОСОБА_1 мав 22 роки 08 місяців 07 днів календарної вислуги років, що також підтверджується записами трудової книжки. Страховий стаж на дату звільнення зі служби згідно записів трудової книжки склав 23 роки 01 місяць 20 днів. Крім того, додані до подання ІНФОРМАЦІЯ_1 документи не засвідчені в установленому законодавством порядку, відсутні оригінали грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, що не відповідає вимогам п. 2 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1.

Оскільки гр. ОСОБА_1 на момент звільнення зі служби не мав вислуги років в календарному обчисленні тривалістю 25 років, не мав страхового стажу тривалістю 25 років та не досяг 45-річного віку на день звільнення зі служби, дані про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутні, зобов`язання про призначення пенсії по рішенню суду відсутні, ГУПФ керуючись ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови у призначенні пенсії за вислугу років з підстав, передбачених пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", позивач через представника звернувся до суду вже з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, які мають право на пенсію, визначає Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

За змістом частини першої статті 1 Закону №2262-ХІІ, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, за приписами частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, тобто на 16.12.2021), мають звільнені зі служби, зокрема а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом; б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст. 10 Закону №2262-ХІІ).

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

За приписами пункту "б" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону №2262-ХІІ, при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 171 Закону №2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Предмет спору у цій справі зводиться до з`ясування обставин наявності у ОСОБА_1 права на отримання пенсії за вислугу років незалежно від віку згідно з п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, основним питанням, яке підлягає з`ясуванню при вирішенні цього спору є обставина наявності або відсутності у позивача достатньої вислуги (в обсязі 25 календарних років і більше).

Мотивуючи спірне розпорядження про відмову у призначенні пенсії, відповідач виходив з того, що згідно із законодавством, чинним на час надання документів для призначення пенсії, необхідною умовою для визначення права на пенсію є наявність необхідної саме календарної вислуги років. В поданні, оформленому ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2023 №548/1600-0203-11 вказано, що розрахунок вислуги років з урахуванням страхового стажу гр. ОСОБА_1 відсутній.

При цьому, як видно зі змісту спірного розпорядження, ГУПФ взято до уваги наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2021 №272, відповідно до якого на день звільнення зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту (16.12.2021) ОСОБА_1 мав 22 роки 08 місяців 07 днів календарної вислуги років, що також підтверджується записами трудової книжки. Страховий стаж на дату звільнення зі служби згідно записів трудової книжки склав 23 роки 01 місяць 20 днів.

У свою чергу представник позивача наполягає на тому, що календарна вислуга ОСОБА_1 станом на 16.12.2021 дійсно складає 22 роки 08 місяців 07 днів, проте пільгова - становить 28 років 3 місяці 12 днів (включає 2 роки 07 місяців 07 днів в ЗСУ та 3 роки 8 місяців 5 днів в органах внутрішніх справ).

Оцінюючи твердження сторін на предмет їх обґрунтованості, суд звертається до наявних у матеріалах справи документів, які відображають вислугу ОСОБА_1 .

Як вже встановлено судом вище, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 02.12.2005 (а.с. 21-27), зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 військової служби у складі Збройних Сил України у періоди з 01.08.1998 по 03.12.2005; з 11.06.2014 по 28.05.2015 та з 17.12.2015 по 16.12.2021, а також в органах внутрішніх справ - з 10.01.2006 по 31.05.2014, які відповідно до ст. 17 Закону №2262-ХІІ зараховуються до вислуги років для призначення пенсії за цим Законом.

Складання цих періодів вказує на те, що календарна вислуга ОСОБА_1 становить 22 роки 8 місяців 7 днів, що також підтверджується змістом наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2021 №272 (а.с. 28).

Таким чином календарної вислуги ОСОБА_1 тривалістю 22 роки 8 місяців 7 днів недостатньо для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Представник позивача наполягає на тому, що календарна вислуга ОСОБА_1 може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (надалі - Постанова №393).

У зв`язку з цим суд зазначає, що у первинній редакції пункт 3 Постанови №393 дійсно передбачав перелік періодів, що зараховують до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови на пільгових умовах.

Разом з тим, до зазначеної Постанови неодноразово вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 Постанову № 393 доповнено пунктом 21 наступного змісту: "Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.".

Абзац 1 пункту 3 викладено у новій редакції: "До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: ..."

Таким чином, Постанова №393, визначає порядок обчислення календарної вислуги років для призначення пенсій, який проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови, тоді як на пільгових умовах відповідно до цієї Постанови до вислуги років зараховується лише для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тож для призначення пенсій на умовах Закону №2262-ХІІ застосовується лише календарна вислуга років.

Із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ через ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач звернувся до відповідача 14.07.2022, тобто після набрання чинності вищевказаних змін до Постанови №393.

За такого правового регулювання, беручи до уваги обставини того, що обсяг календарної вислуги років позивача складає лише 22 роки 08 місяців 07 днів, тобто менше 25 років календарної вислуги, які необхідні для призначення пенсії згідно з п. "а" ст. 12 Закону №2262-ХІІ, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для призначення пенсії з обраних позивачем підстав.

Апеляції представника позивача до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд визнає безпідставними, оскільки ці висновки були сформульовані у контексті Постанови №393 до внесення змін постановою від 16.02.2022 №119, а тому ця позиція не є релевантною до спірних правовідносин.

За вищевикладених обставин спірне розпорядження відповідача суд визнає таким, що відповідає критеріям законності та обґрунтованості, у зв`язку з чим залишає позов без задоволення за безпідставністю.

За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, яких позивач і не поніс.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун