Справа № 160/12246/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 травня 2024 року Справа 160/12246/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у не розгляді звернення (рапорту) від 11.03.2023 р. солдата ОСОБА_1 про перерахунок та виплату невиплачених сум грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, за місяці ЛЮТИЙ 2023 року, БЕРЕЗЕНЬ 2023 року, КВІТЕНЬ 2023 року, ТРАВЕНЬ 2023 року та ЧЕРВЕНЬ 2023 року (періоди: 03.02.2023 р. - 28.02.2023 рр. - участь в бойових діях; 01.03.2023 р. -10.03.2023 р. участь в бойових діях: 10.03.2023-22.03.2023 рр. - стаціонарне лікування; 02.04.2023-30.04.2023 рр. - участь в бойових діях; 01.05.2023-08.05.2023 рр. - участь в бойових діях; 08.05.2023-23.06.2023 рр. - стаціонарне лікування; 23.06.2023-23.07.2023 рр. - відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК);

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у не нарахуванні та не виплаті солдату ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, за періоди: 03.02.2023-28.02.2023 рр. (участь в бойових діях); 01.03.2023-10.03.2023 рр. (участь в бойових діях); 10.03.2023-22.03.2023 pp. (стаціонарне лікування); 02.04.2023-30.04.2023 рр. (участь в бойових діях); 01.05.2023-08.05.2023 рр. (участь в бойових діях); 08.05.2023-23.06.2023 pp. (стаціонарне лікування): 23.06.2023-23.07.2023 рр. (відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК);

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити солдату ОСОБА_1 грошове забезпечення, включаючи додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, відповідно до абзаців 1, 5, 6 пункту 1 Постанови КМ Nє 168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за періоди: 03.02.2023-28.02.2023 рр.: 01.03.2023-10.03.2023 pp.; 10.03.2023-22.03.2023 pp.; 02.04.2023-30.04.2023 pp.: 10.03.2023-2203.2023 рр. 01.05.2023-08.05.2023 pp.; 08.05.2023-23.06.2023 рр.; 23.06.2023-23.07.2023 рр., з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у не розгляді звернення (рапорту) від 22.04.2024 р. солдата ОСОБА_1 про нарахування та виплату невиплаченої суми грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, за місяці СІЧЕНЬ-ЛЮТИЙ 2024 року (період 30.01.2024-22.02.2024 рр. - стаціонарне лікування);

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у НЕ нарахуванні та НЕ виплаті солдату ОСОБА_1 належної суми грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, за період 30.01.2024-22.02.2024 рр. (стаціонарне лікування);

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити солдату ОСОБА_1 грошове забезпечення, включаючи додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, відповідно до абзацу пункту 1, абзаців 3, 4 пункту 12 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за період 30.01.2024-22.02.2024 рр., з урахуванНям виплачених сум;

- визнати протиправним та скасувати НАКАЗ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 57 від 26.02.2024 р.;

- визнати протиправним та скасувати НАКАЗ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 59 від 28.02.2024 р.;

- визнати протиправним та скасувати НАКАЗ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 69 від 09.03.2024 р.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 суд зазначає, що позов не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з не розглядом рапорту та не нарахуванням та не виплатою позивачу грошового забезпечення в належному розмірі.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження та звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 р. у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 р. у справі №815/91/18.

Суд зазначає, що грошове забезпечення, яке під час проходження служби виплачується не в повному обсязі, набуває статус заборгованості, а тому особа має законні очікування і сподівання на виплату такої заборгованості в період проходження служби, але в будь-якому випадку не пізніше ніж у день звільнення зі служби, коли роботодавець повинен здійснити повний розрахунок і виплатити всі належні працівнику кошти.

Про порушення права позивачу було відомо при проведенні означених виплат не в повному розмірі.

Водночас, досліджуючи обставини справи, суд встановив, що позивач з даним позовом звернувся до суду 13.05.2024 р., що підтверджується відбитком штемпеля Дніпропетровського окружного адміністративного суду, шляхом подання позову через поштовий зв`язок, що підтверджується конвертом від 09.05.2024 р., копія якого міститься в матеріалах позовної заяви.

Водночас, в силу частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В тексті позовної заяви позивач посилається на приписи ст.122 КАС України та зазначає, що в КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають на публічній службі. При цьому, посилається, що про порушенні права дізнався з відповіді на адвокатський запит 16.04.2024 р.

Розглянувши питання щодо строку звернення з цим адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інш. Проти Великобританії рішення від 22.10.1996, Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Право на звернення до суду може бути обмежене законом, зокрема у такий спосіб, як встановлення законом строку для звернення до адміністративного суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження обмежувальних строків для звернення до адміністративного суду обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного особою, яка звернулася з адміністративним позовом, має першочергове значення, тобто передує встановленню обставин, від яких залежить результат вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Будь-яких поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не вказано.

Посилання на той факт, що позивача дізнався про порушення свої прав з відповіді на адвокатський запит від 16.04.2024 р. підтверджує лише той факт, що позивач здійснив намір щодо отримання інформації про означені періоди, в яких було не в повному обсязі проведено грошове забезпечення, а не про те, що позивач вперше дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, позивач у позовній заяві належним чином не мотивував поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом п`ять днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати можливість позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст. 161 КАС України позовну заяву, а саме: надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду, та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька