Справа № 560/13836/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13836/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

15 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії від 30.06.2023 № 47.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії від 19.06.2023, що надійшла до ГУПФУ в Хмельницькій області 24.06.2023, із включенням до страхового стажу позивача періодів роботи:

1) з 01.03.1988 по 31.12.1991 (робота в молодіжному кооперативі «Евріка» при Селидівському ГК АКСМ України, м. Українськ);

2) з 01.01.2004 по 28.01.2009 (робота в фірмі «Коріс» м. Українськ);

3) з 25.02.2022 по 15.06.2023 (проходження військової служби військова частина НОМЕР_1 ), в тому числі періодів часу з 01.03.2022 по 04.05.2023 та з 05.05.2023 по 07.05.2023, в яких позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Покровськ, смт. Нью Йорк Донецької області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.12.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням «Про відмову у призначенні пенсії» Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.06.2023 № 47 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

У цьому рішенні зазначено наступне:

Вік заявника 60 років;

Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 30 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 7 місяців 11 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період часу з 01.03.1988 по 30.12.1991, оскільки відсутній номер протоколу прийняття на роботу;

- період часу з 01.01.2004 по 28.01.2009, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- період підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.05.2023, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Вказано, що для зарахування до страхового стажу періоду з 01.03.1988 по 30.12.1991, необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працювала особа, на підставі первинних документів.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно оновлених довідок протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дйшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії від 19.06.2023 із включенням до страхового стажу позивача періодів роботи:

1) з 01.03.1988 по 31.12.1991 (робота в молодіжному кооперативі «Евріка» при Селидівському ГК АКСМ України, м. Українськ).

2) з 01.01.2004 по 28.01.2009 (робота в фірмі «Коріс» м. Українськ).

3) з 25.02.2022 по 15.06.2023 (проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058).

Статтею 1 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 передбачено, що право на призначення пенсії за віком у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 30 років.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі по тексту Порядок № 22-1).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2.1.розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В силу положень пунктів 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про необхідність підтвердження трудового стажу при подачі заяви про призначення пенсії у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, зокрема, довідками як документами про підтвердження трудової діяльності, оформленими у відповідності до вимог Порядку №637. Водночас обов`язок проведення перевірки таких довідок покладено на пенсійні органи.

З матеріалів пенсійної справи позивача суд встановив, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявні такі записи, зокрема:

- запис під № 10. Дата (прийняття): 01.03.1988. Відомості про роботу (графа 3) «Вибран головою молодіжного кооперативу «Евріка» при Селидівському ГК АКСМ України, м. Українськ», графа 4 (на підставі чого внесений записПротокол зборів членів кооперативу від 22.09.1987);

- запис під № 11. Дата (звільнення): 30.12.1991. Відмості про переведення, звільнення: «Призначений директором фірми «Коріс» при мк «Евріка» м. Українськ. Графа № 4наказ № 1 від 30.12.1991.

Водночас, відповідач однією із підстав відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є незарахування до стажу періоду роботи з 01.03.1988 по 31.12.1991 в молодіжному кооперативі «Евріка» при Селидівському ГК АКСМ України, м Українськ, оскільки відсутній номер протоколу прийняття на роботу.

Однак, слід зазначити, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи поданні документів, які підтверджують трудовий стаж.

Водночас відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних пояснень, підтверджених належними та допустимими доказами, щодо неповноти чи недостовірності відомостей, зазначених у трудовій книжці позивача.

Щодо посилання відповідача на необхідність подання позивачем уточнюючої довідки про період роботи з 01.03.1988 по 30.12.1991, видану підприємством, на якому працював позивач, на підставі первинних документів, то слід зазначити, що в позивача відсутня можливість надати уточнюючу довідку про період роботи на вказаному підприємстві, через відсутність цього підприємства та/або його правонаступника.

Окрім того, суд бере до уваги той факт, що м. Українськ, Селидівської міської громади Покровського району Донецької області, в якому знаходилось підприємство, на якому працював позивач, станом на 13.12.2023 є зоною активних бойових дій.

При цьому, трудовою книжкою позивача підтверджені вказані періоди роботи, чого відповідач належними доказами не спростував. Доказів того, що у спірний період позивач не працював або працював у іншому місці відповідачами не надано.

Щодо відмови у зарахуванні до стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 28.01.2009 через відсутність інформації про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, слід зазначити наступне.

Згідно із абзацом 1 частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж автоматично зараховується як страховий стаж у разі його підтвердження.

За приписами частини шостої статті 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини дванадцята статті 20 Закону №1058).

Згідно із пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема частиною першою статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Відтак, періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 28.01.2009 (робота в фірмі «Коріс» м. Українськ), які підтверджені записами трудової книжки, повинні бути зараховані до його страхового стажу. Відповідач протилежне суду не довів.

Що стосується зарахування періоду безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Покровськ, смт. Нью Йорк Донецької області з 01.03.2022 по 04.05.2023 та з 05.05.2023 по 07.05.2023, суд враховує наступне.

Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, віднесено, зокрема, й військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Верховний Суд України в Постанові у справі № 341/460/17 від 09.10.2020 зробив висновок про наступне:

«Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання роботодавцем-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи: з 01.01.2004 по 28.01.2009 (робота в фірмі «Коріс» м. Українськ) та з 25.02.2022 по 15.06.2023 (проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ) є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України.

Таким чином, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.06.2023 №47 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії від 19.06.2023 із включенням до страхового стажу позивача періодів роботи:

1) з 01.03.1988 по 31.12.1991 (робота в молодіжному кооперативі «Евріка» при Селидівському ГК АКСМ України, м. Українськ).

2) з 01.01.2004 по 28.01.2009 (робота в фірмі «Коріс» м. Українськ).

3) з 25.02.2022 по 15.06.2023 (проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.