Справа № 953/11494/23
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/953/55/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Узденова М.Р., Свириденков К.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Кундіус Олексій Юрійович,

відповідач Департамент патрульної поліції,

представник відповідача Федюк Дмитро Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду засобами поштового зв`язку 16 листопада 2023 року із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8087719 від 06 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що 06.11.2023 інспектором УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Мірчєвим С.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ№8087719. Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Як зазначено в постанові 06.11.2023 о 09-46 водія було зупинено згідно п.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», він керував ТЗ без переднього та заднього номерного знаку, під час перевірки було встановлено, що водій не має права керування таким ТЗ, таким чином останній порушив вимоги п.2.1.а ПДР України. Представник позивача вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, 06.11.2023 о 09-46 цивільна дружина ОСОБА_1 переміщувала належний їй автомобіль з приватної майстерні зварювання, розташованої по АДРЕСА_1 , до майстерні фарбування для фарбування деталей бамперу та капоту, які постраждали внаслідок збройної агресії РФ на території Балаклійського району. При цьому, відстань між майстернями складає близько 900 метрів, шлях до майстерні фарбування пролягає під мостом або через приватний сектор. Під час руху до майстерні фарбування працівники поліції, пропустивши автомобілі, які їхали попереду, без застосування жезлу-відмашки з катафотом, раптово вибігли на дорогу, та розмахуючи руками почали зупиняти транспортний засіб, що має бути відображено у відеозаписі з нагрудної камери інспектора. Перебуваючи під мостом, працівники патрульної поліції не лише самі порушили правила дорожнього руху, а й спонукали до вчинення порушення цивільну дружину ОСОБА_1 . Отже, інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 у складі екіпажу 3600 порушив правила дорожнього руху, розмістивши патрульний автомобіль під мостом та здійснивши під мостом зупинку інших водіїв. Незаконність його перебування під мостом тягне за собою незаконність зупинки та як наслідок - незаконність накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Крім того, напередодні події майстер зварювання ОСОБА_4 на підтвердження права власності на автомобіль вимагав залишити йому оригінал технічного паспорту, на що отримав відмову. В день події саме ОСОБА_4 переконав цивільну дружину ОСОБА_1 рухатися дорогою, яка пролягає під мостом. Варто зазначити, що ОСОБА_4 має істотну схожість у зовнішності з інспектором ОСОБА_3 , що може підтверджувати їх спорідненість. Зазначена обставина може підтверджуватися тим, що у п.2 оскаржуваної постанови, зазначено адресу: АДРЕСА_1 , натомість найближчою юридичною адресою до місця зупинки є Кільцевий шлях, 7 (АЗС Авіас+). Відтак, інспектор ОСОБА_3 , будучи обізнаним про адресу ОСОБА_5 , вказав його адресу, чим викрив свою причетність до зв`язку із вказаною особою. Зазначені обставини можуть ймовірно свідчити про наявність корупційної схеми, в якій ОСОБА_6 , маючи доступ до технічного паспорту, та реєстраційного номерного знаку автомобіля, передав дані ОСОБА_3 , який зупинив автомобіль та притягнув власника до адміністративної відповідальності. Відповідно до наданого на вимогу посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 має спеціальне звання лейтенанта, однак у п.3 оскаржуваної постанови зазначено «старший лейтенант…». Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_3 не був уповноваженою на винесення постанови особою, оскільки не надав доказів, які б підтвердили винесення ним постанови як старшим лейтенантом. Інспектор не звернув увагу на пояснення, не долучив їх до матеріалів справи та склав постанову. На прохання надати докази скоєння правопорушення - інспектор відмовив. Таким чином інспектор, при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину у вчиненні правопорушення, а також не надав змогу скористуватися правовою допомогою адвоката. Так, незважаючи на незгоду з правопорушенням, інспектор виніс оскаржувану постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги закону, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись з цим позовом до суду. За наведених обставин, відсутні належні та достатні докази для встановлення факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, відповідно і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Аргументи учасників справи.

13 грудня 2023 року представник відповідачів ОСОБА_7 надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Так, 06.11.2023 о 09 годині 46 хвилин,в місті Харкові по вулиці Підгірній поблизу будинку 87 було виявлено транспортний засіб Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснював рух без переднього та заднього державних номерних знаків, що є порушенням пункту 2.9 «В» Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Вищевказаний транспортний засіб було зупинено на підставі пункту першого частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія ОСОБА_1 , представився, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, а також довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. На підставі пункту другого частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор попросив позивача пред`явити документи, що посвідчують його особу та відповідне право, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб. Однак позивач повідомив, що він не має при собі посвідчення водія та надав паспорт громадянина України. Ідентифікувавши особу позивача, його було перевірено інспектором за допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» та встановлено, що він отримував посвідчення водія, однак тільки на право керування транспортними засобами категорії С, тоді як Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач, є транспортним засобом категорії В. Інспектор, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення у відповідності до статті 278 КУпАП розпочав підготовку до розгляду справи. Після завершення підготовки до розгляду справи інспектор, керуючись статями 279, 280 КУпАП, розпочав відносно позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 126 КУпАП. Позивачеві в повному обсязі були роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. За результатом розгляду справи згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, та була винесена постанова серії ЕАТ № 8087719. При винесенні цієї постанови інспектор керувався положеннями ПДР України та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з вищевказаним, представник відповідача вважає, що позовна заява позивача щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕАТ № 8087719 винесена у відповідності до норм чинного законодавства. Крім того, представник відповідача зазначив, що представник позивача по тексту позовної заяви наводить низку тверджень та аргументів, які жодним чином не можуть спростувати факт відсутності у позивача права керування категорії В, деякі аргументи зовсім не мають відношення до події адміністративного правопорушення та містять в собі безпідставні звинувачення поліцейських в корупційних діяннях. Так, представник позивача по тексту позовної заяви вказує, що поліцейські ніби то, зупинивши позивача під мостом/естакадою/шляхопроводом, вчинили незаконні дії, що в результаті тягне за собою незаконність всіх подальших дій, в тому числі зупинку транспортного засобу та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Однак, даний аргумент не має жодного правового підґрунтя, так як представник позивача застосовує положення доктрини «плодів отруйного дерева» не в аналогічних правовідносинах. За сталою практикою Верховного суду та ЄСПЛ, доктрина «плодів отруйного дерева» застосовуються судами лише під час дослідження та оцінки доказів. Якщо низка доказів є похідними від доказу, здобутого з істотними порушеннями вимог процесуального закону, то такі докази не можна вважати допустимими. Беручи до уваги спірні правовідносини за участі позивача, то в даній ситуації зупинка транспортного засобу не є доказом, а є ,насамперед, обов`язком позивача, як водія транспортного засобу. Також, варто врахувати той факт, що доктрина «плодів отруйного дерева» не є імперативним та беззаперечним аргументом. Варто зазначити, що якщо відповідний доказ із неминучістю був би отриманий незалежно від порушення прав людини, такий доказ може бути визнаний допустимим (доктрина "неминучого виявлення" є одним із виключень з доктрини "плодів отруйного дерева"). Такого висновку дійшов Верховний суд в справі № 737/641/17 в постанові від 26.09.2022. Також по тексту позовної заяви представник позивача вказує, що на момент руху транспортного засобу без державних номерних знаків рух здійснювала ніби то дружина позивача, однак таке твердження спростовується відеозаписом «Процес притягнення до відповідальності». Позивач не оспорював факту керування до того моменту, поки не зрозумів, що притягнення до адміністративної відповідальності є неминучим. Така поведінка є прямим порушення принципу добросовісності. Також не відповідають дійсності та спростовуються вказаним відеозаписом твердження сторони позивача про порушення прав останнього під час розгляду справи. Так, інспектор під час розгляду справи оцінює (таким чином і звертає увагу) докази, в тому числі усні пояснення позивача. Позивач не був позбавлений права надати пояснення в письмовому вигляді, однак не зробив цього. На відеозаписі «Процес притягнення до відповідальності» позивача та його дружину ознайомлюють з відеозаписом руху транспортного засобу без державних номерних знаків. Твердження позивача про те, що не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи фактично не відповідають дійсності, вводять суд в оману та спрямовані на уникнення позивача від адміністративної відповідальності. Позивач заявив про бажання користуватись послугами адвоката і інспектор задовольнив дане клопотання, однак позивач замість адвоката викликав свого сина, дільничного офіцера поліції, поведінка якого була спрямована на тиск в бік патрульних поліцейських, щоб вони не притягали його батька до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи були заслухані всі особи, які брали участь у розгляді справи. На аргументи представника позивача про зварювальника Олега Зигулю та корупційні схеми представник відповідача вважав, що відповідати немає сенсу, адже такі аргументи не є правовими і направлені лише на збільшення об`єму позовної заяви. Отже, оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, а розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної цим же кодексом. Під час розгляду справи інспектор з`ясував, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушенні, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Рух справи

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2024 року за згодою представника позивача замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області на відповідача Департамент патрульної поліції.

Участь у справі сторін та інших учасників.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Федюк Д.В. у судовому засіданні просиві відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Крім того, зазначив, що місце вчинення адміністративного правопорушення автоматично визначається спеціальним технічним пристроєм за допомогою GPS-навігатора, а тому доводи представника позивача в частині неправильного зазначення адреси місця вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом повністю доводиться сукупністю наступних обставин. Так, позивач після зупинки транспортного засобу був згоден зі всіма вимогами працівників патрульної поліції, які були висунуті останніми до нього, як до водія, повідомив про відсутність посвідчення водія, пройшов перевірку на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, не заперечував факту керування транспортним засобом, письмових пояснень з цього приводу працівникам поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надавав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

06 листопада 2023 року інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8087719, зі змісту якої слідує, що 06 листопада 2023 року о 09 годині 46 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в районі будинку №87 по вул. Підгірній в місті Харкові без переднього та заднього номерного знаку, під час перевірки було встановлено, що водій не має права керування транспортним засобом, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Згідно довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області) Головного сервісного центру МВС №31/20/19-1305 від 07 грудня 2023 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «С», що було видане 24.12.1998 року.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 цього Закону унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому, згідно п. 2.13 Правил дорожнього руху України, транспортні засобом належать до таких категорій: В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Частиною 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис з нагрудних камер поліцейського, який містить три файли, та який був оглянутий в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 зазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Оскаржувана постанова містить посилання на відеозапис з відеореєстратора (бодікамера 470756).

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який містить три файли. Так, на відеозаписі (1 файл) зафіксований лише рух автомобіля без номерного знаку, при цьому встановити водія та кількість осіб, які перебувають в салоні автомобіля, неможливо, після цього відеозапис переривається. Наступний файл розпочинається з моменту, коли позивач та жінка вже знаходяться біля автомобіля, ОСОБА_8 підтверджує відсутність посвідчення водія та проходить огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, у подальшому під час початку розгляду питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом.

Разом з тим, суд зауважує, що з долученого до матеріалів справи відеозапису неможливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки відеозаписом не зафіксований факт керування позивачем транспортним засобом Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 06 листопада 2023 року о 09 годині 46 хвилин в місті Харкові по вулиці Підгірній поблизу будинку 87 при обставинах, які викладені в оскаржуваній постанові. Зі змісту оглянутого відеозапису не вбачається факту керування вказаним автомобілем позивачем та не можливо встановити особу, яка була за кермом автомобіля.

Відповідачем під час розгляду справи жодних доказів на підтвердження факту керування вказаним вище автомобілем саме позивачем не надано.

Щодо доводів представника відповідачів про наявність обставин, що свідчать про факт керування ОСОБА_8 транспортним засобом, суд зазначає, що зміст відеозапису, який був продемонстрований ОСОБА_9 на місці зупинки транспортного засобу, про що вбачається з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, встановити неможливо, такий відеозапис відповідачем суду не наданий. Пояснення ОСОБА_8 під час розмови з працівниками поліції не містять категоричного твердження ОСОБА_8 про керування ним транспортним засобом, а його дії щодо проходження огляду на стан сп`яніння та повідомлення про відсутність в нього посвідчення водія самі по собі не підтверджують вказаний факт та не є доказами в розумінні ст. 72 КАС України .

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у своїй постанові № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Момент керування позивачем транспортним засобом відповідачем не зафіксований, що виключає можливість встановити наявність події правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає необхідним зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відсутність доказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не дає можливості встановити наявність складу правопорушення в діях особи, яку притягають до відповідальності.

Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення, суд не надає оцінку іншим доводам позивача, в тому числі щодо порушення відповідачем процедури розгляду.

Статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги в частині скасування оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови в зв`язку з відсутністю підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17,з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову, а саме станом на 06 грудня 2022 року, складав 536,80 гривень.

Позивачем під час пред`явлення адміністративного позову до суду сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 16 листопада 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, судовий збір у розмірі 536,80 гривень стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8087719 від 06 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 та накладення штрафу у розмірі 3400 гривень.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 536,80 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Т.В.Бобко