Справа № 450/3632/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 450/3632/18 пров. № А/857/6711/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

за участю представника позивача Лесик Гошко О.Є.,

за участю представника відповідача Ощипок О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року, прийняте суддею Мірінович У.А. об 11 годині 10 хвилині у м. Тернополі, повний текст складено 09 лютого 2024 року у справі за позовом прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого на здійснення функцій держави Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-

встановив:

прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого на здійснення функцій держави Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (надалі позивачі) звернулися з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі на суму 304379,38 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в сумі 304379,38 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964 у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення таких сум здійснюється у судовому порядку.

Доказів відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, суду не надано.

Аналіз нормативних положень Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку і умов № 975 свідчить про те, що передбачена цими нормативними актами державна цільова підтримка, на яку мають право учасники бойових дій, не стосується витрат, пов`язаних з їх утриманням як курсантів у вищому військовому навчальному закладі, та які підлягають відшкодуванню у випадках, передбачених частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Стаття 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає для учасників бойових дій таку пільгу, як «державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти», але не передбачає звільнення даної категорії осіб від відшкодування витрат у зв`язку з їх утриманням у вищому військовому закладі.

Тобто, оплата за навчання не входить до складу витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Натомість, кошти які просить позивач стягнути не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі. Тобто, на стягнення таких коштів, не поширюються пільги, встановлені для учасників бойових дій Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідач будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту або звільнення зі служби за зазначених у частині 10 статті 25 Закону №2232-ХІІ підстав, зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у навчальному закладі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Однак, така справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження.

Звертає увагу на те, що на нього як учасника бойових дій поширюються гарантії щодо надання державної цільової підтримки для здобуття професійно технічної та вищої освіти у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету.

За таких умов щодо нього не може бути застосовано положення ч.10 ст.25 Закону №2232-ХІІ щодо відшкодування витрат на навчання у вищому навчальному закладі, оскільки в силу ст.12 вказаного вище Закону з урахуванням ст.6 цього Закону на нього поширюються гарантії щодо надання державної цільової підтримки для здобуття вищої (в даному випадку військової) освіти, які полягають у покладанні державою на себе обов`язку щодо оплати цього навчання.

Судом не враховано, що стягнення коштів є втручанням у право власності на майно.

Звертає увагу на те, що у законах України відсутні умови щодо відшкодування, повернення правильно обрахованих та виплачених сум грошового забезпечення військовослужбовця, в тому числі з підстав розірвання контракту. Відтак, норми Порядку №964 та Наказу №419 є дискримінаційними, а також такими, що не відповідають нормам вищої юридичної сили.

Суд першої інстанції, поновлюючи позивачу строк звернення до суду, прийняв доводи позивача, які не заслуговували на увагу, що при підготовці та поданні позовної заяви він виходив із норм цивільного законодавства, яке регулює строки позовної давності у цивільних спорах (відповідно до ст.257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки. Судом неправильно визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними, а доводи сторони позивача об`єктивними та обґрунтованими.

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в позові.

Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №23-КС від 28.07.2015 ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 04.08.2015 №179 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу на 1 курс навчання Академії, поставлено на всі види забезпечення.

Крім цього, між Міністерством оборони України в особі начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.

Згідно абзацу шостого пункту 1 Контракту, відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Зі змісту рапорту від 27.11.2017 слідує, що ОСОБА_1 просив відрахувати його з числа курсантів Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, зобов`язався відшкодувати вартість навчання.

Згідно копії наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.02.2018 №15-КС (по особовому складу) слідує, що із ОСОБА_1 розірвано Контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв`язку із небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас за пунктом «и» частини шостої з урахуванням вимог частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Сторонами у справі, в тому числі представником відповідача факт доведення зазначеного наказу до відома відповідача в судовому засіданні не заперечувався.

Також, як визнано сторонами у справі, зазначений наказ станом на час розгляду справи судом відповідачем не оскаржено та не скасовано, зокрема з мотивів його невідповідності причинам звільнення, про наявність яких стверджує відповідач у межах даної справи, а саме за станом здоров`я.

Слід також відмітити, що згідно Довідки акта огляду медико-соціальної експертної комісії №1065772 від 07.05.2018, відповідачу встановлено третю групу інвалідності (захворювання пов`язане із захистом Батьківщини) вперше у травні 2018, тобто після припинення служби, та видано посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно якого відповідач є інвалідом ІІІ групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

В свою чергу, наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.02.2018 №47 (по стройовій частині) ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Академії.

З довідки-розрахунку №1052 від 26.02.2018 слідує, що розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Академії становить 306289,15 грн.

Згідно довідки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №339 від 15.05.2012 відповідачем 03.03.2018 добровільно відшкодовано кошти в розмірі 1909,77 грн залишок заборгованості становить 306289,15-1909,77 = 304379,38 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (том 2, а.с. 72 73). Ухвалою від 18.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 15.11.2023 о 10:00 у приміщенні Львівського окружного адміністративного суду.

В подальшому, справу було передано за підсудністю до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.01.2024 прийнято дану справу до провадження та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає перехід із загального позовного провадження у спрощене, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Приписами частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964).

Пунктом 7 Порядку № 964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Верховний Суд у постановах у від 21.01.2021 у справі № 560/1389/20, від 23.03.2023 у справі № 420/24331/21 наголошував на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби.

Отже, до спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Що стосується дати, з якої має обраховуватися місячний строк звернення до суду з вимогами, які є предметом позову у цій справі, то Верховний Суд у справі № 560/1389/20 (постанова від 21.01.2021), вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

У постанові від 01.02.2024 у справі № 400/210/21 Верховний Суд, аналізуючи положення частини десятої статті 25 Закону №2232-ХІІ та пункту 7 Порядку № 964 виснував, що право на звернення до суду у позивача (правовідносини у якій є подібними до правовідносин у цій справі) може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Отже, строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби, у даному випадку, необхідно обчислювати з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2024 у справі № 620/13591/23.

Із матеріалів справи, зокрема, із довідки розрахунку від 26.02.2018 №1052 (том 1, а.с.26) вбачається, що ОСОБА_1 добровільно повинен був відшкодувати витрати до 26.03.2018.

Позов надійшов до суду першої інстанції 06.11.2018.

Разом з тим, на час звернення із позовною заявою, подібні справи розглядалися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Однак, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №804/285/16 прийшла до висновку про те, що така категорія справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, доводи позивача щодо поважності пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими.

Щодо вирішення справи по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням.

У пункті 4 Порядку №964 встановлено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з частиною 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Відповідно до абзаців другого та третього частини 17 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 (далі - Порядок та Умови № 975) з наступними змінами та доповненнями.

Предметом спору в справі, що розглядається, є правомірність стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта (відповідача), відрахованого з вищого навчального закладу (позивача).

Відповідно до п. 4 Порядку та умов підтримки, державна цільова підтримка надається особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у вигляді повної оплати за навчання для здобуття професійно-технічної та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому (з урахуванням квот, устанрвлених відповідно до законодавства).

Судом встановлено, що відповідач є учасником бойових дій та на момент зарахування відповідача до списків особового складу першого курсу Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного він вже мав статус учасника бойових дій, і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту».

Згідно п. 6 Порядку та умов підтримки, державна цільова підтримка осіб, зазначених у пункті 1 цих Порядку та умов, надається певним навчальним закладом, до якого здобувача освіти зараховано в установленому порядку, та її надання припиняється у разі відрахування особи з такого начального закладу в порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п. 8 Порядку та умов підтримки, особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного професійно - технічного або вищого навчального закладу заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на яку особи претендують.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при укладенні Контракту та зарахуванні на перший курс навчання до Академії, відповідач не подав заяви із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на яку претендує. Таку і не надав на час відрахування.

Питання скористатися цією підтримкою є правом, а не обов`язком особи. Відтак відповідач не виявив бажання реалізувати дану пільгу при укладанні Контракту.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пункту 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Згідно з пунктом 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Відповідно до пункту 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в сумі 304379,38 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964 у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення таких сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Доказів відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, не надано.

Відтак, враховуючи те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, то апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 та прийняття постанови про задоволення позову.

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі №450/3632/18 та прийняти постанову, якою позов прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого на здійснення функцій держави Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) витрати пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі на суму 304379 (триста чотири тисячі триста сімдесят дев`ять) гривень 38 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 15 травня 2024 року.