Справа № 160/32857/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до його страхового стажу періоди : 01.02.1995 р. (один день); з 20.05.1999 р. по 05.10.1999 р.; з 11.03.2001 р. по 30.07.2001 р.; з 26.09.2002 р. по 30.06.2003 р.; з 11.02.2004 р. по 10.11.2004 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи: з 01.11.2010 р. по 04.09.2023 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно переглянути справу, призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з моменту права на її виникнення - з 04.09.2023 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що позивач подав заяву до пенсійного фонду при призначення йому пенсії на пільгових умовах, однак Головне управління ПФУ у Київській області відмовилу позивачу, оскільки відсутній пільговий стаж, однак відповідачем не враховано всі періоди трудової книжки, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 р. вказана позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, визначених в ухвалі суду, а саме: надати уточнену редакцію позовної заяви, в якій уточнити позовні вимоги, конкретизувавши, яке саме рішення суб`єкта владних повноважень та з яким номером оскаржується та надати копії позовної заяви для інших учасників справи.
На виконання ухвали суду від 19.12.2023 р., позивачем 26.12.2023 р. було надано уточнену редакцію позовної заяви, в якій він просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно переглянути справу, призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, з моменту права на її виникнення - з 04.09.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
05 лютого 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.
12 лютого 2024 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що пільговий стаж у позивача відсутній, оскільки до заяви на призначення пенсії не надано пільгові довідки, затверджені Додатком 5 до Порядку № 637. Відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, згідно наданих документів та індивідуальних відомостей встановив, що стаж роботи ОСОБА_1 на дату звернення складає: загальний страховий стаж 30 років 2 місяці, пільговий стаж роботи за Списком № 2 відсутній.
20 лютого 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, 04.09.2023 р. позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ у Київській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням Головного управління ПФУ у Київській області від 12.09.2023 р. №36 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" (Список №2) становить 55 років. Вік заявника 57 роки.». Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої стагті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" (Список №2) становить 30 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" (Список №2) становить 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 30.04.1984, з 27.12.1984 по 06.12.1985, оскільки в записі трудової книжки зазначено рішенням Дніпропетровського народного суду від 03.12.1984, не зараховувати цей період до трудового стажу. Пільговий стаж відсутній, оскільки відсутні пільгові довідки затверджені додатком 5. Відповідно до п. 1 ст.26 Закону України " Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування особи, народжені протягом 1966 року, матимуть право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 ровів за наявності страхового стажу не менше 33 років. Працює.

Відповідно до трудової книжки позивач у спірні періоди працював у:

- з 16.12.1993р. по 01.02.1995 працював водієм;

- з 20.05.1999 по 05.10.1999 працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транспортник»;

- з 11.03.2001 по 30.07.2001 працював водієм у Приватного підприємця ОСОБА_2 ;

- з 26.09.2002 по 30.06.2003 працював водієм автобуса у Відкритому акціонерному товаристві «Міськшляхрембуд»;

- з 11.02.2004 по 10.11.2004 працював водієм а/м РАФ 1 класу у Відкритому акціонерному товаристві «Міськшляхрембуд»;

- з 01.11.2010 р. працює водієм в Акціонерному товаристві «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробний струтурний підрозділ «Дніпровське територіальне управління».

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та неврахування періодів роботи позивач звернувся до суду з цим позовом.

Щодо неврахування до страхового стажу пріодів роботи позивача з з 20.05.1999 по 05.10.1999; з 11.03.2001 по 30.07.2001; з 26.09.2002 по 30.06.2003; з 11.02.2004 по 10.11.2004, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058- ІV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058- ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка.

Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників та у такій довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) про виконання встановлених норм обслуговування.

Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Судом встановлено, що позивачу взагалі не враховано до страхового стажу періоди роботи з 20.05.1999 р. по 05.10.1999 р.; з 11.03.2001 р. по 30.07.2001 р.; з 26.09.2002 р. по 30.06.2003 р.; з 11.02.2004 р. по 10.11.2004 р.

Як встановлено з трудової книжки позивач у спірні періоди працював у:

- з 20.05.1999 по 05.10.1999 працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транспортник»;

- з 11.03.2001 по 30.07.2001 працював водієм у Приватного підприємця ОСОБА_2 ;

- з 26.09.2002 по 30.06.2003 працював водієм автобуса у Відкритому акціонерному товаристві «Міськшляхрембуд»;

- з 11.02.2004 по 10.11.2004 працював водієм а/м РАФ 1 класу у Відкритому акціонерному товаристві «Міськшляхрембуд».

При цьому, Головне управління ПФУ у Київській області в своєму рішенні від 12.09.2023 р. №18 не наводить жодних пояснень щодо причини невключення цих періодів до страхового стажу.

Також відзиви відповідачів не містять жодних пояснень щодо причин, з яких певні періоди роботи не були зараховані до страхового стажу заявника.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.05.1999 р. по 05.10.1999 р.; з 11.03.2001 р. по 30.07.2001 р.; з 26.09.2002 р. по 30.06.2003 р.; з 11.02.2004 р. по 10.11.2004 р. є протиправним. Як наслідок, спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до страхового стажу.

При цьому, Головне управління ПФУ у Київській області необхідно зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 20.05.1999 р. по 05.10.1999 р.; з 11.03.2001 р. по 30.07.2001 р.; з 26.09.2002 р. по 30.06.2003 р.; з 11.02.2004 р. по 10.11.2004 р.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 р. у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача період його роботи 01.02.1995 р. (один день), суд зазначає таке.

Як встановлено з довідки РС право (номер ПС: 36), позивачу вже зараховано до його страхового стажу період роботи з 16.12.1993р. по 01.02.1995р.

Отже, цей період вже був зарахований і не може бути предметом даного позову.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 з 01.11.2010 р. по 04.09.2023 р., суд зазначає таке.

Як встановлено судом, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутній пільгові довідки затверджені додатком 5.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

На підставі п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу наведених норм вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, що підтверджується записами в трудовій книжці, а в разі відсутності в трудовій книжці відповідних відомостей, подається уточнююча довідка.

Як встановлено з матеріалів справи позивач звертався до Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» виробний струтурний підрозділ «Дніпровське територіальне управління».

Однак листом від 23.09.2020р. №ТУ БМЕС-01/07/3966, позивача повідомлено, що згідно атестації робочих місць, проведеної в кінці 2018 року в ТУ БМЕС-1 (результати атестації діють з 01.01.2019 року на 5 років) шкідливих виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи на робочому місці водія асенізаційної машини не виявлено (документи додаються до атестації робочих місць). Отже, доплат за роботу у важких та шкідливих умовах праці не передбачено. Згідно Списку виробництв, робіт, професій і посад працівників, робота яких пов?язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням (Додаток 2 розділ 19 п.2) для водія асенізаційної машини (три тонни і більше) передбачена щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці-7 днів. Кількість днів додаткової відпустки розраховується пропорційно відпрацьованому часу в якості водія. Виплата водіям автотранспортних засобів надбавки за класність провадиться за час відпрацьований в якості водія. Під терміном «час відпрацьований в якості водія» мається на увазі час, протягом якого водій безпосередньо керував автотранспортним засобом( Міністерство соціальної політики України Лист від 19.09.2013 р. № 805/13/155-13). Якщо водій у робочий час знаходився на роботі, але не виїзджав, тобто не керував автотранспортним засобом, надбавка за класність за ці години не виплачується, оскільки при виконанні інших видів робіт кваліфікація 1 класу водія не потребується.

При цьому, саме роботодавець стверджує, що він не може видати довідку через відсутність шкідливих факторів на робочому місці водія асенізаційної машини.

Відтак спір виник саме з роботодавцем, а не з органом Пенсійного фонду України.

З цього приводу позивач звернувся до Державної служби України з питань праці, однак листом від 05.06.2020р. №3092/2.2/3.5-ЗВ-20, позивача повідомлено, що відповідно до пункту 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, за результатами атестації робочих місць за умовами праці складається перелік робочих місць, виробництв, професій 1 посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Слід зазначити, що посада водія автомобіля (асенізаційної машини), зайнятого перевезенням нечистої відсутня у списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (із змінами).

Згідно змісту абзацу першого пункту другого частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, професія водій асенізаційної машини відсутня у цьому переліку.

При цьому, з трудової книжки неможливо встановити характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або іх номери, до яких включається цей період роботи; неможливо встановити з яким робочим днем працював позивач.

Відтак, Пенсійний орган не може зарахувати цей період до пільгового стажу через відсутність підстав.

З приводу довідів позивача, що його право на пільгову пенсію вбачається з пункту «з» статті 13 Закону № 1788, суд зазанчає таке.

Пунктом з ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення передбачено, що право на пільгову пенсію мають зокрема: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Проте, з наявних у справі матеріалів не вбачається, що робота позивача повязана з водінням автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

З огляду на вищезазначене, можна зробити висновок, що рішення Головного управління ПФУ у Київській області від 12.09.2023 р. №36 ґрунтується на законних підставах і є правомірним.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви за заявою позивача від 04.09.2023 р. здійснювало Головне управління ПФУ у Київській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

З урахуванням викладеного, позов належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ПФУ у Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрея, 10, м. Фастів, Київська область, 08001, ) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ), про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.05.1999 р. по 05.10.1999 р.; з 11.03.2001 р. по 30.07.2001 р.; з 26.09.2002 р. по 30.06.2003 р.; з 11.02.2004 р. по 10.11.2004 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.05.1999 р. по 05.10.1999 р.; з 11.03.2001 р. по 30.07.2001 р.; з 26.09.2002 р. по 30.06.2003 р.; з 11.02.2004 р. по 10.11.2004 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрея, 10, м. Фастів, Київська область, 08001, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко