Справа № 160/26502/21
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
суддів - Коренева А.О., Тулянцевої І.В.,
при секретарі судового засідання - Лисенко Н.О.,
стягувача ОСОБА_1 ,
Заявник звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою в якій просить суд:
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2024, справу передано на розгляд складу колегії суддів: Калугіній Н.Є. (головуючий суддя), Кореневу А.О., Юхно І.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2024, для розгляду заяви визначено колегію суддів у складі - головуючого судді Калугіної Н.Є., суддів: Коренева А.О., Тулянцевої І.В.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 35 КАС України, у зв`язку із зміною складу суду розгляд заяви розпочато спочатку.
Представник боржника - Кам`янської районної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився.
Судове засідання, призначене на 07.05.2024, не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Дніпропетровської області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 відкладено розгляд заяви на 14.05.2024.
У судове засідання, призначене на 14.05.2024, з`явився стягувач.
Боржник Кам`янська районна рада Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилась, надала на електронну пошту суду відзив на позовну заяву у якому виклала заперечення щодо поданої стягувачем заяви.
Суд, дослідивши дотримання процесуального порядку подання документів, зазначає наступне.
Відповідно до частини 6 статті 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Доказів реєстрації електронного кабінету боржника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами в матеріалах справи немає, відповідні відомості в КП «Діловодство спеціалізованого суду» також відсутні.
Відповідно до ч. 6 ст. 18 КАС України, особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Реєстрація в ЄСІТС не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.
Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом.
Разом з цим, вказаний відзив подано на електронну пошту суду, а не засобами "Електронного суду" з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та не у паперовій формі, що дає підстави стверджувати, що боржник використав спосіб звернення до суду не передбачений чинним процесуальним законодавством.
З огляду на викладене, заява подана органом державної влади (який в силу вимог частини 6 статті 18 КАС України зобов`язаний зареєструвати свій електронний кабінет у ЄСІТС) засобами електронної пошти, а не засобами підсистеми Електронний суд та не у паперовій формі, що суперечить вимогам КАС України, а тому, в силу вимог частини 6 статті 18 та частини 2 статті 167 КАС України, відзив слід повернути без розгляду.
Вказане зумовлює суд залишити без розгляду наданий боржником відзив.
Боржника з огляду на відсутність відомостей щодо реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС повідомлено про розгляд заяви шляхом направлення ухвал від 26.04.2024 та від 07.05.2024 та судових повісток, на поштову адресу останньої.
Враховуючи обізнаність боржника про розгляд заяви, оскільки ним подано відзив, та з урахуванням отримання ухвали від 26.04.2024 про прийняття заяви до розгляду та призначення судового засідання, колегія суддів дійшла висновку, що божник належним чином повідомлений про розгляд заяви, проте, правом на участь в судовому засіданні не скористався.
З огляду на викладене суд зазначає про можливість розгляду заяви без боржника.
Стягувач у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив задовольнити.
В судовому засіданні 14.05.2024 оголошено вступну та резолютивну частину заяви.
Розглянувши заяву стягувача про зміну способу та порядку виконання рішення, колегією суддів встановлено таке.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Свободи, будинок 2/1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 474 334,60 грн (чотириста сімдесят чотири тисячі триста тридцять чотири гривні 60 копійок), без утримання податків обов`язкових платежів.

Зобов`язано Кам`янську районну раду Дніпропетровської області (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Свободи, будинок 2/1, ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) компенсацію у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків виплати заробітної плати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 474 334,60 грн допущено до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набрало законної сили 29.09.2022.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 внесено виправлення у рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №160/26502/21.

Виправлено технічну описку в 155-му (сто п`ятдесят п`ятому) абзаці описовій та мотивувальної частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №160/26502/21 та викласти 155-й (сто п`ятдесят п`ятий) абзац описової та мотивувальної частини рішення в наступній редакції:

"Тому, належним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, є стягнення саме з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 474 334,60 грн, з утриманням податків, обов`язкових платежів.".

Виправлено технічну описку у 2-му (другому) абзаці резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №160/26502/21 та викласти 2-й (другий) абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Свободи, будинок 2/1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 474 334,60 грн (чотириста сімдесят чотири тисячі триста тридцять чотири гривні 60 копійок), з утриманням податків, обов`язкових платежів.".

На виконання рішення суду видано виконавчі листи.

Боржником 26.12.2022 на виконання рішення в частині стягнення на користь стягувача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, проведено виплату в розмірі 381 839,35 грн.

У зв`язку із неможливістю Кам`янською районною радою Дніпропетровської області добровільно виконати рішення суду від 08.06.2022 у справі №160/26502/21 щодо нарахування та виплати компенсації у зв`язку із втратою частини доходів внаслідок порушення встановлених строків виплати заробітної плати, стягувач звернувся до суду з заявою з метою зміни способу та порядку його виконання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи стягувача, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі Закон 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону №1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону 1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Отже, для застосування правил цієї норми повинні бути наявні обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

При цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом раніше встановленими.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України колегія суддів робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять його виконання неможливим.

Для зміни способу чи порядку виконання судового рішення такою обставиною є неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17.

Колегія суддів зазначає, що фактично доказів щодо відмови боржника від невиконання рішення суду в частині виплати компенсації у зв`язку із втратою частини доходів матеріали справи не містять.

Судом не беруться до уваги доводи стягувача про неможливість виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії з нарахування та виплати на його користь компенсації у зв`язку із втратою частини доходів внаслідок порушення встановлених строків виплати заробітної плати, з огляду на те, що заявником не наведено доводів та не надано відповідних доказів щодо відмови боржника від виконання рішення суду в цій частині визначеним судом способом.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку позивач має право на звернення до органів виконавчої служби з метою його примусового виконання, в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, відомості про примусове виконання рішення суду від 08.06.2022 у справі №160/26502/21 в матеріалах справи відсутні, позивач з відповідною заявою до органів виконавчої служби не звертався.

Суд звертає увагу, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії з нарахування та виплати компенсації у зв`язку із втратою частини доходів і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

Резолютивна частина рішення суду від 08.06.2022 у даній справі щодо нарахування та виплати компенсації у зв`язку із втратою частини доходів має зобов`язальний характер, однак судом при розгляді вказаної справи в даній частині не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів.

Разом з тим, статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначений певний механізм виконання рішень немайнового характеру.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

З огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у даній справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого ст.378 КАС України.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №160/26502/21 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 20.05.2024.

Головуючий суддя Н.Є. Калугіна

Судді А.О. Коренев

І.В. Тулянцева