Справа № 199/10338/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2024 року м. Дніпросправа № 199/10338/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року

у справі №199/10338/23

за позовом ОСОБА_1

до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бойка Костянтина В`ячеславовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бойка Костянтина В`ячеславовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, в якому просив суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАТ №8207006 від 25.11.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.15.9 «и» ПДР (заборона зупинки транспортних засобів ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду) є необґрунтованою, оскільки в ній зазначені невідповідні дані та повністю відсутні докази, які підтверджують вказані інспектором патрульної поліції (відповідачем-1) відомості чи доводили вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року позов задоволено.

Суд за наявних у справі доказів зазначив, що ним не встановлено, що в діях позивача вбачається суб`єктивна сторона інкримінованого позивачу правопорушення, а саме: що позивач навмисно здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, оскільки дана зупинка була зумовлена саме подією ДТП, учасником якої став позивач. Крім того, суд зазначає, що в Правилах дорожнього руху України взагалі відсутній п.15.9«и».

Оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки відеозапису скоєного позивачем правопорушення, наданому відповідачем до суду на оптичному DVD-R диску. На відеозаписі вбачається спілкування позивача та поліцейського, позивач не заперечує свого порушення. Окрім того, скаржник вказує, що суд неправильно встановив обставини справи, оскільки ДТП за участі позивача сталося якраз внаслідок того, що позивач здійснив зупинку в забороненому місці і те, що потім позивач не рухався та залишив свій автомобіль на тому ж місці, також вказує, що водій зупинився та залишився в місці, в якому зупинку заборонено (ця зупинка сталася до моменту ДТП). Автомобіль позивача у зв`язку з порушенням водієм п.15.9 «и» ПДР став аварійною перешкодою для транспорту, що рухався позаду нього, і ці обставини свідчать про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 25.11.2023 відносно ОСОБА_1 складена постанова серії ЕАТ №8207006 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

За змістом цієї постанови 25.11.2023 о 13:33:06 за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 68Б, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 «и» ПДР - порушення зупинок, ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

До постанови додана, яке в ній зазначено, схема ДТП від протоколу ААД № 556878.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за поясненнями позивача, підтвердженими наявними у справі доказами, зупинка транспортного засобу позивача відбулась внаслідок ДТП за його участі, після чого позивач зупинився та здійснив виклик поліції.

Судом з цього приводу з`ясовано, сторонами не заперечується, що 25.11.2023 о 13:15 годин інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшими лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 556878, згідно якому 25.11.2023 о 11:50 годин в районі будинку №70 по вул. Калиновій у м. Дніпро, ОСОБА_1 водій транспортного засобу SKODA FABIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши п.15.13 ПДР, відчинив двері свого автомобіля не переконавшись, що це буде безпечним, та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого транспортний засіб VOLKSWAGEN CRAFTER, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , здійснив наїзд на автомобіль, який стояв.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 159(и) ПДР забороняється зупинка транспортних засобів ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало те, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від виїзду з прилеглої території.

Позивач цей факт визнав, втім, за його твердженням зупинка його транспортного засобу відбулась внаслідок ДТП, після чого він зупинився та здійснив виклик поліції.

Факт ДТП за участі позивача сторонами не заперечується, підтверджений наявними у справі доказами.

Стосовно доводів скаржника, що в спірному випадку саме внаслідок зупинки автомобіля позивача в забороненому місці сталася ДТП за участі позивача, судом апеляційної інстанції з наявних в матеріалах справи доказів з`ясовано, що обставини, на які посилається відповідач-2 з цього приводу, не підтверджуються документально і не відповідають подіям за їх хронологією.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 556878, дорожньо-транспортна пригода за участі позивача сталася 25.11.2023 о 11:50 годин в районі будинку АДРЕСА_1 , через порушення ОСОБА_1 п.15.13 ПДР.

Факт зупинки автомобіля позивача в забороненому місці (в порушення вимог п.159(и) ПДР), зафіксований в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8207006 від 25.11.2023, виявлений відповідачем-1 25.11.2023 о 13:33:06.

Виходячи з встановлених у цій справі обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивач здійснив зупинку у вказаному в оскаржуваній постанові місці внаслідок ДТП, з дотриманням вимог ПДР, відповідно до п.2.10 яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема: (а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; (в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Наведене вище не дає підстав для визнання позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до статті 10 КУАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Відтак, визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає у порушенні правил зупинки транспортного засобу.

За встановлених у справі обставин суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність в діях позивача умислу здійснити зупинку транспортного засобу ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, оскільки дана зупинка зумовлена саме подією ДТП, учасником якої став позивач, у зв`язку з чим він був зобов`язаний не переміщати транспортний засіб як такий, що має причетність до пригоди.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Неправильне зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині рішення серії оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕАТ № 8207006 від 25.11.2023 не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до наведеної вище норми Кодексу адміністративного судочинства України. Допущена судом першої інстанції описка може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ст.253 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року у справі №199/10338/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, та відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко