Справа № 756/15785/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кузьмишиної О.М.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації, в якому просив:

- постанову адміністративної комісії КМДА № 1874 від 08.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати;

- провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в межах якої винесена оскаржувана постанова, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що його притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, тобто, відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила сфері благоустрою населених пунктів. На переконання апелянта, посилання в протоколі та в оскаржуваній постанові на п. 13.1.1. Правил благоустрою м. Києва не є достатнім зазначенням конкретної заборони/обмеження/правила, яке порушено, оскільки, вказаний пункт їх не містить, також, є бланкетним і не встановлює жодних норм, а лише відсилає до інших нормативно-правових актів (рішень). Отже, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містять жодної інформації щодо суті правопорушення яке йому інкримінується, а саме посилання на конкретну норму (пункт правил), що були ним порушені.

18 квітня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Київської міської державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, провідним інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Луценком Є.С. складено протокол про адміністративне правопорушення від 14 червня 2023 року № 050088.

Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання, 14.06.2023 о 12-00 в АДРЕСА_1 , скоїв порушення благоустрою, а саме, розміщення літнього майданчика без відповідним чином оформленої дозвільної документації, чим порушено вимоги ст. 152 КУпАП, п. 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

В подальшому, Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року №1874, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог ст. 152 КУпАП, пункту 13.1.1 «Правил благоустрою міста Києва», затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 порушив благоустрій території, а саме: розміщення літнього майданчика без відповідним чином оформленої дозвільної документації (просп. В. Івасюка, 4, корп. 6).

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог статті 152 КпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV.

Статтею 1 вищевказаного Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно ст. 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Правила благоустрою міста Києва затверджені рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

В силу вимог пункту 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності проводиться відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 № 198, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1330/20068, інших нормативно-правових актів, а також рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно вимог ч.ч. 1-2 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, провідним інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Луценком Є.С. складено протокол про адміністративне правопорушення від 14 червня 2023 року № 050088 (а.с. 37-38).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання, 14.06.2023 о 12-00 в АДРЕСА_1 , скоїв порушення благоустрою, а саме, розміщення літнього майданчика без відповідним чином оформленої дозвільної документації, чим порушено вимоги ст. 152 КУпАП, п. 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року №1874, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог ст. 152 КУпАП, пункту 13.1.1 «Правил благоустрою міста Києва», затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 42).

В оскаржуваній постанові також зазначено, що позивач порушив благоустрій території, а саме: розміщення літнього майданчика без відповідним чином оформленої дозвільної документації (просп. В. Івасюка, 4, корп. 6), чим порушено вимоги ст. 152 КУпАП та п. 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

Разом з тим, апелянт вказує, що посилання в протоколі та в оскаржуваній постанові на п. 13.1.1. Правил благоустрою міста Києва не є достатнім зазначенням конкретної заборони/обмеження/правила, яке порушено, оскільки, вказаний пункт їх не містить, є бланкетним і не встановлює жодних норм, а лише відсилає до інших нормативно-правових актів (рішень).

Отже, на переконання апелянта, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містять жодної інформації щодо суті правопорушення яке йому інкримінується, а саме, посилання на конкретну норму (пункт правил), що були ним порушені.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам апелянта, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, пункт 13.1.1. є загальним положенням «Розділу XIII. Розміщення та утримання малих архітектурних форм та тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності» Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

Вищевказаний пункт містить посилання на ряд законів та підзаконних нормативно-правових актів, зокрема, на наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1330/20068.

Згідно пунктів 2.1-2.2 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Відповідно до пункту 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, розміщення ТС самовільно забороняється.

Колегія суддів звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення від 14 червня 2023 року № 050088 та постанова про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року №1874 містять не лише посилання на п. 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, але у даних документах також конкретизовано, що позивач порушив благоустрій території, а саме: розміщення літнього майданчика без відповідним чином оформленої дозвільної документації (просп. В. Івасюка, 4, корп. 6).

Тобто, у протоколі від 14 червня 2023 року № 050088 та постанові від 08 серпня 2023 року №1874 відповідачем зазначено не лише яку норму порушив позивач, але і конкретизовано суть такого правопорушення.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 14 червня 2023 року № 050088, ОСОБА_1 у ньому надав пояснення та зазначив наступне: « 3 протоколом не згоден, оскільки документи на розміщення майданчику подані через ЦНАП 02.05.23, 12.05.23, 09.06.23, 14.06.23. Документи знаходяться в обробці та з невідомих мені причин по теперішній час дозвіл не надан. Особисті дані записані вірно, другий примірник протоколу отримав».

Таким чином, з вищевказаного слідує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було зрозуміло суть вчиненого ним правопорушення.

При цьому, будь-яких доказів, що б спростовували факт вчинення ним порушення правил благоустрою територій апелянтом не надано.

Водночас, колегія суддів вважає, що посилання апелянта на те, що пункт 13.1.1. Правил благоустрою міста Києва є банкетною нормою, не спростовує факту порушення ОСОБА_1 правил благоустрій території, а саме, розміщення літнього майданчика без відповідним чином оформленої дозвільної документації та не може слугувати формальною підставою для уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи вищевказане, відповідачем обґрунтовано притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за порушення пункту 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність оскаржуваної постанови.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.