Справа № 160/25421/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 травня 2024 року Справа №160/25421/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Кучугурної Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кучугурній Н.В. у справі №160/25421/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною вимоги та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною вимогу та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 01.02.2024 у справі № 160/25421/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 160/25421/23 скасував, справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності судді Наталії Турлакової, розпорядженням в. о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 №120д, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 160/25421/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 160/25421/23 передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Ухвалою суду від 25.03.2024 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково; зменшено суму судового збору за подачу цього позову до суду до суми 1271,00 грн; залишено без руху позовну заяву та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в описовій частині ухвали, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 25.03.2024, від позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшов уточнений адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 як відповідачів визначив Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Також позивачем на виконання вимог ухвали суду щодо надання документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності надано належним чином засвідчену копію паспорту (з копіями відповідно до кількості учасників справи).

Позивачем була подана і заява про поновлення строку.

Проте, як видно з наданих позивачем документів, позивачем усунуто не всі недоліки позовної заяви, про які вказував суд в ухвалі від 25.03.2024.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 25.03.2024, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору за подання до суду цього позову у розмірі 1271,00 грн; встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії цієї ухвали.

30.04.2024 до суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшов уточнений адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 та не довіряє розгляд цього позову судді Кучугурній Н.В., у зв`язку з цим заявляє судді відвід.

Розглянувши подану позивачем заяву про відвід судді, суд зазначає про таке.

За змістом приписів Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд також ураховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.07.2022 у справі №320/7112/21.

Так, Верховний Суд зазначив, що судом першої інстанції допущене помилкове трактування положення частини 3 статті 39 КАС України про відсутність у учасника справи права подати заяву про відвід судді на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки положеннями цієї норми процесуального права передбачений саме присічний строк звернення із такою заявою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється», адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що до вирішення суддею заяви про відвід цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов`язаних із подальшим процесуальним рухом справи. За результатами розгляду заяви, поданої у строки, встановлені частиною третьою статті 39 КАС України, суд може постановити ухвалу або про її задоволення, або про відмову у задоволенні. У разі подання такої заяви з порушенням процесуальних строків, або повторно з підстав заявлених раніше, вона має бути залишена без розгляду.

За таких обставин, суддя до вирішення заяви про відвід не відповідає вимогам «незалежного та неупередженого суду, встановленого законом» й, відповідно, не може вирішувати жодне процесуальне питання, крім вирішення заявленого відводу.

Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Надаючи оцінку доводам позивача щодо наявності правових підстав для відводу судді Кучугурній Н.В., суд зазначає, що заявлений відвід обумовлений не погодженням позивача з ухвалою судді Кучугурної Н.В. від 25.03.2024 у цій справі.

Таким чином, заявлений відвід обумовлений не погодженням з процесуальними рішеннями судді, вчиненими під час розгляду справи.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене, а також ураховуючи відсутність будь-яких інших обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу судді, суд уважає заяву позивача про відвід судді Кучугурній Н.В. у справі необґрунтованою та безпідставною.

Згідно з частиною 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

У період з 01.05.2024 по 14.05.2024 суддя Кучугурна Н.В. перебувала у щорічній відпустці, що підтверджується відповідною довідкою, копія якої долучена до матеріалів справи. У зв`язку з цим, ухвалу постановлено після виходу судді з відпустки.

Керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурної Н.В.

Передати адміністративну справу №160/25421/23 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Кучугурна