Справа № 160/6384/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2024 року Справа № 160/6384/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
08.03.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення ОСОБА_1 обрахування розміру пенсії по інвалідності з урахуванням положень ч.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, абзацу 3 ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ та не зарахування до загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року та період військової службу в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановами Кабінету Міністрів України, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах період навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року за спеціальністю «електрослюсар підземний» та період проходження військової служби в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з дня призначення пенсії по інвалідності, а саме з 23 січня 2024 року обрахування розміру пенсії по інвалідності з урахуванням положень ч.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, абзацу 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ, та виплатити пенсію з урахуванням раніше сплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому відповідачем розраховано пільговий стаж роботи з повним робочим днем в шахті за Списком №1 без врахування ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, відповідачем при призначенні пенсії не враховано до пільгового стажу за списком №1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року та період військової службу в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року. Позивач вважає дії відповідача щодо не здійснення обрахування розміру пенсії по інвалідності з урахуванням положень ч.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, абзацу 3 ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ та не зарахування до загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року та період військової службу в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року, протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки посилання відповідача на відсутність сплати страхових внесків у вказаний період не є підставою для не зарахування такого періоду до пільгового стажу роботи позивача. З огляду на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
12.03.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
03.04.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що ОСОБА_1 в лютому 2024 усно звернувся до Головного управління з питання пенсійного забезпечення та отримав відповідну консультацію з порушених питань. З огляду на вищезазначене, правовідносини між відповідачем та позивачем з питання здійснення перерахунку пенсії не виникали, відповідно Головне управління не приймало рішення про відмову проведення перерахунку пенсії. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Отже, пільговий порядок обчислення стажу роботи застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, відсутні підстави для зарахування періоду перебування позивача на інвалідності до пільгового стажу, оскільки таке зарахування застосовується виключно для накопичення права на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, а не для призначення пенсії по інвалідності у певному розмірі. Оскільки, ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи, а не ІІ групи, відсутні підстави для призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно статті 33 цього Закону. В індивідуальних відомостях про застраховану особу (Довідка ОК-5) Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахований дохід та сплачені внески протягом періоду навчання позивача в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 по липень 2009 року (включно) та періоду проходження строкової військової служби протягом серпня та жовтня 2011 року. Отже, відсутні підстави для зарахування до страхового та пільгового стажу позивача навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2006 по липень 2009 року (включно) та до пільгового стажу час проходження строкової військової служби в Збройних силах України протягом серпня та жовтня 2011 року. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 23.01.2024 року та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 50 % пенсії за віком, обчислену за нормам Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №560664 ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи.
Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) обрахованого по 31.12.2023 року, загальний страховий стаж позивача складає 53 роки 07 місяців 15 днів, в тому числі:
- страховий стаж 13 років 11 місяців 18 днів,
- додаткові роки за списком №1 12 років,
- додатковий стаж (з дня встановлення інвалідності до дня досягнення вік) 27 років 07 місяців 27 днів.
Позивач вважає дії відповідача щодо не здійснення обрахування розміру пенсії по інвалідності з урахуванням положень ч.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, абзацу 3 ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ та не зарахування до загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року та період військової службу в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року, протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Згідно з п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.
Відповідно до положень п.16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.
Як встановлено судом, згідно розрахунку стажу пенсійним органом не було враховано до пільгового стажу за списком №1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року та період військової службу в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року.
Суд вирішуючи вищенаведене виходить з того, що умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XIIі абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XIIабо на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Період проходження строкової військової служби з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.08.2009 року та військовим квитком серії НОМЕР_2 , при цьому судом встановлено, що військовій службі передувала робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, а саме 15.03.2010 року позивач був прийнятий на посаду електрослюсаря підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВСП шахта «ім.Героїв Космосу» ВАТ «Павлоградвугілля», а 30.09.2010 року звільнений із займаної посади, у зв`язку з призовом на військову службу.
Отже, враховуючи те, що згідно розрахунку стажу період роботи позивача з 15.03.2010 року по 30.09.2010 року був врахований як пільговий стаж, суд доходить висновку, що служба в Збройних Силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року має бути врахована до пільгового стажу.
За таких обставин, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав не враховувати до пільгового стажу спірний період служби в Збройних Силах України, тому дії відповідача щодо такого неврахування є протиправними.
Щодо неврахування до пільгового стажу періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.08.2009 року позивач з 01.09.2006 року по 21.01.2010 року навчався у Тернівському професійному гірничому ліцеї по професії електрослюсар підземний, закінчив навчання 21.01.2009 року, що також підтверджується довідкою Тернівського професійного ліцею від 08.02.2024 року №537, 15.03.2010 року був прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем, тобто перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не перевищує більш ніж три місяці, відтак період навчання з 01.09.2006 року по 21.01.2010 року має бути врахований як пільговий стаж за списком №1.
Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановами Кабінету Міністрів України, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах період навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2006 року по 21.09.2009 року за спеціальністю «електрослюсар підземний» та період проходження військової служби в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року, суд зазначає наступне.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
Таким чином, враховуючи вищевикладене з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановами Кабінету Міністрів України, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах період навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2006 року по 21.01.2010 року за спеціальністю «електрослюсар підземний» та період проходження військової служби в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року.
При цьому, враховуючи, що пенсія позивача уже була призначена та було здійснено виплату без зарахування спірних періодів та у зв`язку із задоволенням позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди, суд вважає за необхідне для повного відновлення порушених прав зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії з врахуванням спірних періодів та з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо вимог в частині обрахування розміру пенсії по інвалідності з урахуванням положень ч.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, абзацу 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
3гідно ч. 1, 2 ст. 33 Закону України № 1058, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Не працюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю ІІІ групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Так, відповідно до витягу з пенсійної справи позивача, відповідачем станом на дату призначення пенсії позивачу визначено пільговий стаж роботи за списком №1 11 років 8 місяців, що відповідно до вищевказаних норм не є достатнім для обрахування розміру пенсії по інвалідності з урахуванням положень ч.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, абзацу 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ.
Суд зазначає, що пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії та суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та пільговий стаж позивача.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Враховуючи вищевикладене та те, що спірні у цій справі періоди роботи не були зараховані відповідачем до пільгового періоду роботи позивача та права позивача в частині перерахунку та виплати пенсії з врахуванням спірних періодів на час розгляду цієї справи не порушені, оскільки перерахунок та виплату такої пенсії не проведено, та те, що суд не наділений повноваженнями самостійно розраховувати такий стаж то суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені на майбутнє.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №44233970 від 26.02.2024 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 605,60 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї за період з 01.09.2006 року по 21.01.2010 року та період військової службу в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановами Кабінету Міністрів України, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах період навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2006 року по 21.01.2010 року за спеціальністю «електрослюсар підземний» та період проходження військової служби в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 23.01.2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням періодів навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2006 року по 21.01.2010 року за спеціальністю «електрослюсар підземний» та період проходження військової служби в Збройних силах України з 05.10.2010 року по 06.10.2011 року, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв