Справа № 303/814/24
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/814/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретара судового засідання Славич М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 Ляшенко Анни Вадимівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2024 року перебуваючи на Закарпатті позивач ОСОБА_1 був зупинений на блокпості. Під час перевірки його документів було з`ясовано, що він перебуває у «Всеукраїнській базі «Інформаційна программа Національна поліція» у підсистемі «Ухилянт», ініціатор ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, позивач був запрошений до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , де була проведена перевірка військово-облікових документів по базі «Оберіг» та з`ясовано, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку. На підставі цього, був складений протокол про адміністративне правопорушення №244, відповідно до якого ОСОБА_1 не поновлював військово-облікові дані, не проходив військово-лікарську комісію та вчасно не з`явився для з`ясування військово-облікових та персональних даних під час дії режиму воєнного стану.

Таким чином, на думку ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 допустив бездіяльність та порушив п.11 ст.38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абзаци 8, 10 п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, відповідальність за порушення яких передбачена ч.2 ст.210 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що у лютому 2022 року він тимчасово переїхав разом з родиною до м.Сміла Черкаської області, де став на облік, як внутрішньо-переміщена особа. Після цього, прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік. Тоді були звірені його дані, проведений огляд ВЛК, проте мобілізаційне розпорядження видане не було. Скоріш за все, через те, що ТЦК у лютому-березні 2022 року працювали в умовах надзвичайної ситуації, дані про проходження ВЛК, постановки на облік не були внесені до реєстру. Також позивач ОСОБА_1 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 жодного разу його не викликав, повісток не вручав.

Не дивлячись на зазначені пояснення позивача, 12.01.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була винесена постанова №244 за справою про адміністративне правопорушення від 12.01.2024 року про накладення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.

Позивач та його представник вважають, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі до закриття, оскільки постанова не містить детально викладених події та вини позивача у вчиненні правопорушення, а також у оскаржувній постанові відсутні посилання на докази.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

19.02.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача важає, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача зазначає, що позивач по справі ОСОБА_1 неодноразово змінював місце проживання/перебування, міста Київ, Сміла, Мукачево і жодного разу не повідомляв про це ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім цього, позивач є вимушено переміщеною особою, а не внутрішньо переміщеною особою, а тому він не пізніше 24 годин після прибуття на територію області, зобов`язаний був з`явитися у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Докази вини ОСОБА_1 підтверджуються також і перебування його у всеукраїнській базі «Інформаційна программа Національної поліції» у підсистемі «Ухилянт», ініціатор ІНФОРМАЦІЯ_2 і результатами перевірки військово-облікових даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що свідчить про те, що ОСОБА_1 з моменту оголошення воєнного стану та мобілізації неодноразово змінював місце проживання/перебування без повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 у передбачений законом строк.

У свою чергу, представником позивача було подано до суду відповідь на відзив в якому зазначено, що перебування позивача в м.Мукачево не означає, що він перебував в ньому постійно або більшем 7 днів. Крім цього, відповідачем не надано суду жодного доказу того, що позивач є вимушено переміщеною особою, такого визначення в законодавстві не має. Також зазначено, що внесення інформації до бази саме по собі не може свідчити про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч.8 ст.262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що 11.01.2024 року в с.Воловець, офіцером ІНФОРМАЦІЯ_5 був складений Протокол №244 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП на ОСОБА_1 (а.с. 18, 19).

Постановою №244 за справою про адміністративне правопорушення від 12.01.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1275 гривень (а.с. 20).

Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 29.02.2024 року ОСОБА_1 придатний до військової служби (а.с. 50).

Із тимчасового посвідчення вбачається, що ОСОБА_1 взято на військовий облік 24.10.2002 року (а.с. 51).

Із листа за №13/254 від 05.03.2024 року слідує, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову під час мобілізації, на особливий період до 05.09.2024 року, включно (а.с. 52).

Відповідно до Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого 05.03.2024 року ОСОБА_1 , останній придатний до в/с, зарахований в запас та підлягає повторному медичному переогляду 29.02.2029 року (а.с. 53).

Судом взято до уваги те, що ч.1 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частина 2 ст.210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.

Згідно із абзацом 11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України №64/2022 та №69/2022 від 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Диспозиція ч.1 ст.210КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до пп.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (набрав чинності 05.01.2023 року), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Суд зазначає, що обов`язок звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, був впроваджений з прийняттям вищевказаних «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме 05.01.2023 року, та до прийняття цих Правил у позивача, як військовозобов`язаного, був відсутній. Відтак, суд вважає, що позивачем не порушено вимог пп.10 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», оскільки з моменту вступу в законну силу вищевказаних Правил, п`ятирічний строк, протягом якого позивач зобов`язаний здійснити звірку власних персональних даних з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, не минув.

Крім цього, з приводу протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений 11.01.2024 року, що у свою чергу також не заперечується сторонами, хоча дата її складання відповідачем зазначена 11.02.2024 року, що вочевидь є опискою, а оскаржувана постанова складена 12.01.2024 року, тобто наступного дня, зазначає наступне.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (ст. 277-2 КУпАП).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові положення, суд приходить до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути повідомлена не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими ст.268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17 від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17 від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за № 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі за № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за № 465/5145/16-а.

Судом встановлено, що позивача, всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 11.01.2024 року, а розгляд справи відбувся наступного дня 12.01.2024 року, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст.268 КУпАП. Суд при цьому зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право саме завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що представник відповідача не надав суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративне правопорушення, зокрема в тому числі, що позивач змінював місця свого проживання або перебування тривалість більше як сім діб та не повідомляв про такі зміни ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення, а отже факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні жодні належні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, суд дійшов до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 255, 262, 286 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 210-1, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову №244 у справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1275 гривень на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та 2000 (дві тисячі) гривень витрати на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 16.05.2024 року.

Суддя Ю.Ю. Куцкір