Справа № 420/28980/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 травня 2024 року

м. Київ

справа № 420/28980/23

адміністративне провадження № К/990/17007/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу адвоката Рябка Сергія Олександровича, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №420/28980/23 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу від 25 вересня 2023 року №ПШ 020970.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

01 травня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга адвоката Рябка Сергія Олександровича, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №420/28980/23.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Перевіряючи зміст поданої у цій справі касаційної скарги, Верховний Суд установив, що представник скаржника указав про пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження, зазначивши про відсутність висновку Верховного Суду щодо абзацу сімнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у подібних правовідносинах. Зокрема, представник скаржника указав про те, що «відсутня правова позиція Верховного Суду щодо того, чи може бути застосовано до автомобільного перевізника адміністративно-господарський штраф за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що зокрема передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, у тому випадку, якщо органами місцевого самоврядування неналежно організовано дорожній рух, а саме на автомобільній дорозі відсутні та не встановлені будь-які знаки, що стосуються обмежень або заборони руху вантажних транспортних засобів або обмеження ваги таких транспортних засобів».

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Також Суд указує, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Разом із тим заявник лише зазначив про абзац сімнадцятий частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (яким передбачено штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу), проте не навів належного обґрунтування який саме висновок повинен сформувати Верховний Суд щодо цієї норми у цій справі, за обставин, установлених судами під час її розгляду.

Так, зміст оскаржених судових рішень свідчить про те, що вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що під час проведення перевірки інспекторами зафіксовано (і позивачем указаний факт не заперечується) перевищення вагових параметрів транспортного засобу на 73,33%. Отже, відповідачем у відповідності до норм законодавства встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 положень абзацу сімнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу на автомобільній дорозі місцевого значення.

У касаційній скарзі адвокат Рябко Сергій Олександрович, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не навів обґрунтованих мотивів, що спростовують висновки судів у цій частині, а аргументи щодо відсутності певних дорожніх знаків на автомобільній дорозі жодним чином не звільняють перевізника від обов`язку дотримуватися Правил перевезення вантажів та не впливають на вирішення цього спору по суті вимог.

Таким чином, у касаційній скарзі не наведено вмотивованих підстав, що свідчать про те, що висновок Верховного Суду саме щодо абзацу сімнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за обставин, установлених судами у цій справі, вплине на вирішення цього спору та буде мати значення для вирішення подібної категорії справ.

Що стосується доводів представника позивача на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України з посиланням на те, що порушення судом норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди встановили обставини на підставі доказів, що позивач вважає недопустимими, то Суд зауважує, що питання належності та допустимості доказів вирішується відповідно до приписів статті 74 КАС України. Водночас неправильне, на думку представника скаржника, оформлення розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 25 січня 2022 року №27/2022-р щодо переліку автомобільних доріг загального користування місцевого значення має виключно інформативний характер і жодним чином не впливає на вирішення цього спору, предметом якого було дослідження факту допущеного перевізником порушення габаритно-вагових норм, що позивачем не заперечується.

У касаційній скарзі викладено лише частковий опис обставин справи, з посиланням на власну оцінку доказам у справі, що, на думку представника позивача, підтверджують факт неналежного установлення судами обставин у цій справі, що є переоцінкою доказів у справі, та наведено правове обґрунтування, що не спростовує висновки судів щодо недотримання перевізником умов перевезення велико-габаритних вантажів.

Скаржник, серед іншого, у касаційній скарзі також посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а позивач буде позбавлений неможливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи, що за змістом відповідає підпунктам «а», «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано. Разом з тим, представник позивача лише формально указав про фундаментальність цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики та неможливість позивачем у майбутньому спростувати обставини, без належного обґрунтування указаних виключних підстав.

З огляду на викладене, адвокат Рябко Сергій Олександрович, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував визначені пунктами 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

За таких обставин Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Рябка Сергія Олександровича, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №420/28980/23 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко