Справа № 440/3795/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/3795/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Решетника В.І.,

представника відповідача Цибульської М.Л. ,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської обласної прокуратури , в якій просить стягнути з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року (справа № 440/3079/21) за період з 4 серпня 2021 року по 29 березня 2024 року в сумі 2 214 339,6 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/3795/24, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

19 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем викладено клопотання про залишення позову ОСОБА_1 у справі № 440/3795/24 без розгляду.

Вказане клопотання мотивоване тим, що позивачем пропущено встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України тримісячний строк звернення до суду, який, з урахуванням дії карантину на території України до 30.06.2023 та продовженням строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії карантину відповідно до пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України, розпочав відлік 01.07.2023 та закінчився 02.10.2023. Вказуючи на те, що ОСОБА_1 позов надіслано до суду у березні 2024 року, тобто з пропуском строку звернення, і у позовній заяві жодним чином не вмотивовано поважність причин пропуску строку звернення до суду та не надано заяви про поновлення цього строку, відповідач вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду.

У підготовчому засіданні представник відповідача підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 26.04.2024, позивач стосовно доводів відповідача про пропущення строку звернення до суду, зазначив, що на момент розрахунку середньої заробітної плати за спірний період (січень - лютий 2021 року) частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, за якою у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Крім того, зауважував, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 440/3079/21 щодо поновлення ОСОБА_1 відповідачем не виконано, тому порушення прав позивача має триваючий характер, у зв`язку з чим перебіг строку звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку ще взагалі не розпочався.

Вирішуючи клопотання про залишення позову без розгляду, суд виходить з такого.

Відповідно пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строки звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 122 КАС України.

Так, частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 440/3079/21 .

Статтею 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У постанові від 25 липня 2018 року у справі № 552/3404/17 Верховний Суд визначив природу вимоги про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, та дійшов висновку, що такий спір є спором про оплату праці, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України.

Вказану правову позицію підтримано, зокрема, і у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 420/10861/21.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до 19.07.2022, було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 набрав чинності Закон України №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким частини першу і другу статті 233 викладено в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, з 19.07.2022 законодавцем передбачено тримісячний строк для звернення працівника до суду з позовом про виплату заробітної плати, який обчислюється з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому необхідно враховувати, що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином з 01.07.2023 відновлено відлік строків, передбачених статтею 233 КЗпП України.

Суд зазначає, що, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Враховуючи викладене, суд констатує, що спір, з яким ОСОБА_1 звернувся до суду, є спором про оплату праці, а тому строк звернення до суду визначається відповідно до положень статті 233 КЗпП України та складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд бере до уваги, що із змісту статті 236 КЗпП України слідує, що виплата працівнику середнього заробітку або різниці в заробітку передбачена у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (постанови від 08.09.2020 у справі № 810/2837/18, від 21.02.2023 у справі № 380/10648/21, від 01.02.2024 у справі № 580/4249/20).

Отже, у разі невиконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі затримка виконання рішення суду рахується з наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

Матеріали справи свідчать, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 440/3079/21, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника керівника Полтавської обласної прокуратури з 19 березня 2021 року, не виконано, наказ про поновлення на роботі не видано.

Відтак затримка виконання рішення про поновлення на роботі стосовно позивача продовжується, і на час звернення позивача до суду не має кінцевої дати.

З огляду на відсутність кінцевої дати затримки виконання рішення і триваючий стан не виконання рішення суду про поновлення на роботи, перебіг строку звернення позивача до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки фактично ще взагалі не розпочався.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, у зв`язку з чим правові підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

За таких обставин клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2024 року.

Головуючий суддя М.В. Довгопол