Справа № 135/484/24
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/484/24
Провадження № 2-а/135/3/24
РІШЕННЯ

іменем України

15.05.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,

розглянувши в м. Ладижин у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Бурлачука Павла Валерійовича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Бурлачука П.В., Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просить скасувати постанову серії БАД №278388 від 10.04.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

У позові зазначив, що 10.04.2024 інспектором відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Бурлачуком П.В.винесено постанову серії БАД №278388 про накладання на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови 10.04.2024 о 21 год. 40 хв. в м.Ладижин по вул.П.Кравчика передав в керування т/з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування таким т/з, чим порушив п.2.9 г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП та було накладено штраф в сумі 3400 грн..

У позові зазначено, що у інспектора СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Бурлачука П.В. були відсутні будь-які докази для підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, відсутні показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів. Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. У постанові серії БАД №278388 від 10.04.2024 зазначено, що до неї додається відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, особу яка його здійснювала, відомості про проведення відео фіксації, номер технічного засобу, що не дає підстав використовувати ці матеріали як доказ.

Крім того, викладені обставини підтвердив і в поданій до суду відповіді на відзив. Також зазначив, що у відзиві на позов представником відповідача жодним чином не дана об`єктивна оцінка відеозапису, як доказу, натомість до вiдзиву надано DVD диск із відеозаписом один із файлів якого зроблений невідомим технічним засобом, не відтворює звук, що дає всі підстави вважати даний відеозапис неналежним доказом.

Iнших належних доказiв, якi б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення матеріали адміністративної справи не містять.

Додана до вiдзиву копія постанови cepiї БАД №278388 вiд 10.04.2024 року підтверджує дану обставину.

Постанова cepiї БАД №278388 вiд 10.04.2024 року містить скорочення посади, найменування органу поліції, звання особи, та органу поліції. Крім того не зазначено конкретне місце вчинення правопорушення, зазначено лише назву вулиці, без номера, без зазначення назви населеного пункту в якому виявлено правопорушення. Не зазначено обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адмiнiстративне правопорушення.

Таким чином постанова cepії БАД №278388 вiд 10.04.2024 року складена з порушенням Iнструкції з оформлення матерiалiв про адміністративні правопорушення в органах noлiцiї, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376.

Ладижинським міським судом при розглядi справи № 135/495/24 було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в гаражі свого діда - ОСОБА_1 взяв мотоцикл i поїхав в магазин, оскільки малолітньому брату необхідно було купити памперси, які закінчились. Було вже пізно, магазин мав закриватись. За таких обставин, виключається склад адмiнiстративного правопорушення в діях позивача - ОСОБА_1 .. Враховуючи викладене, просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скасувати дану постанову, якою ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, стягнути понесені судові витрати.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Ільяшова В.В. подала до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що позов не визнають, вважають, що вимоги позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими.

У відзиві посилається на визначену ч. 2 ст.126 КУпАП відповідальність особи, зокрема, за передачу керування транспортним засобом особi, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 2.9.г. Правил дорожнього руху встановлено, водієві забороняється: передавати керування транспортним засобом особам, якi не мають при собi посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водіння відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.

ОСОБА_1 під час спiлкування було роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст.63 КУ, що зафіксовано нагрудним відеореєстратором MOTOROLA та відеореєстратором 70mai, інспектором відділу поліції № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , підтверджується порушення вимог ч. 2 cm. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (вiдео з автомобільного вiдеореєстратора 70mai 10.04.2024 - 21:45:03 - 21:45:17), або передача керування транспортним засобом особi, яка не має права керування таким транспортним засобом - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінiмумів доходiв громадян - п. 2.9. г. Правил дорожнього руху.

ГУНП у Вінницькій області наголошує, що стягнення, передбачене частиною 2 стати 126 КУпАП, накладено інспектором у межах наданих йому повноважень i під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України, зафіксовані у постанові про накладання адмiнiстративного стягнення cepiї БАД 278388 вiд 10.04.2024.

Доказом того, що позивач скоїв адмiнiстративне правопорушення, є будь які фактичні данi, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявнiсть адмiнiстративного правопорушення.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксацiя вiдбувається шляхом складання протоколу про адмiнiстративне правопорушення, у якому вiдповiдно до ст. 256 КУпАП, крiм іншого, зазначається місце час i суть адмiністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свiдків i потерпiлих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної вiдповiдальності.

ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення пiдтверджуються складеною постановою у справі про адмiнiстративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до вiдповiдальності.

Пунктом 10 роздiлу III Iнструкції з оформления поліцейськими матеріалів про адмiнiстративнi правопорушення у сферi забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС вiд 07.11.2015 N 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, визначено, що полiцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному i об`єктивному дослiдженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом i правосвiдомістю, а згiдно з пунктом 1 роздiлу IV цієї Iнструкції, розглянувши справу про адмiнiстративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адмiнiстративне правопорушення.

На підставі викладеного просила у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови cepiї БАД № 278388 вiд 10.04.2024 у справі про адмiнiстративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2024 інспектором відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Бурлачуком П.В. винесено постанову серії БАД № 278388 згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Як зазначено у постанові,10.04.2024 о 21 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 передав в керування т/з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування таким т/з, чим порушив п.2.9 г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Позивач у позові заперечує щодо вчинення правопорушення, що ставиться йому в провину. Зазначає про те, що доказів правопорушення немає, а надані відповідачем документи суперечать один одному.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам що виникли суд враховує таке.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сторони не оспорюють те, що 10.04.2024 в м.Ладижин по вул. П.Кравчика ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи № 135/495/24, постанова по якій є у вільному доступі, та на яку посилається позивач, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн на користь держави.

Як видно з оспорюваної позивачем ОСОБА_1 постанови серії БАД № 278388, зазначено, що він передав в керування транспортний засіб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не мав посвідчення водія відповідної категорії, не мав права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п.2.9 (г) Правил дорожнього руху зазначено, що водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним.

Тобто, для встановлення складу правопорушення необхідно встановити факт передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відтак, керування неповнолітнім ОСОБА_2 транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом, та наявність постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.05.2024 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, враховуючи конкретні обставини даної справи, сама по собі не є достатнім доказом того, що ОСОБА_1 передав в керування транспортний засіб ОСОБА_2 ..

В оскаржуваній позивачем постанові зазначено, що до постанови додається відеозапис.

Судом було досліджено CD-диск, який долучено в якості доказу представником відповідача до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 ..

Відповідачем не надано інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Даний відеозапис не містить доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого п.2.9.г ПДР. Факт передачі права керування ОСОБА_2 , який не мав посвідчення водія, даний відеозапис не містить.

Також, з даного відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що на останньому не зафіксовано сам факт порушення позивачем вимог п.2.9г ПДР. Наявний відеозапис фіксує лише факт керування мотоциклом ОСОБА_2 , що фактично є безспірним, складання протоколу відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.126 КупАП та факт винесення постанови відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозапису жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України.

Більш того, з відеозапису вбачається, що 10.04.2024 о 21 год. 40 хв. в м. Ладижин по вул. П.Кравчика на місці зупинки працівники поліції з`ясовують у ОСОБА_2 факт керування ним транспортним засобом SPARK, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії. ОСОБА_2 визнає, що він керував транспортним засобом без шолому, без увімкнених фар та без посвідчення водія. Працівники поліції склали відносно ОСОБА_2 адміністративний протокол за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Крім того, при огляді файла «video_2024-04-24_12-52-23» з 3.51 хв по 4.05 хв вбачається, що було зафіксовано, що при спілкуванні поліцейського з ОСОБА_2 останній зазначив, що мотоцикл належить його діду, всі документи на мотоцикл у нього, дід знає, що він не має посвідчення водія, однак ключі він сам взяв, дід йому ключі від мотоцикла не давав, на запитання поліцейського чи викрав він мотоцикл ОСОБА_2 відповів, що просто сам взяв.

Таким чином вказаним відеозаписом підтверджується, що неповнолітній ОСОБА_2 сам взяв мотоцикл, належний ОСОБА_1 .

У поданому відповідачем відзиві на позов зазначається, що позивач передав керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом,чим порушив пункт 2.9.г ПДР України. Однак, жодних доказів на спростування доводів позивача представник відповідача суду не надав.

Відтак, враховуючи, що саме сторона відповідача повинна довести правомірність рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд із власної ініціативи позбавлений можливості збирати докази по справі.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто докази - це урегульована процесуальним законодавством, існуюча у певній процесуальній формі інформація (фактичні дані), яка надає можливість адміністративному суду, що розглядає справу, достеменно або певним чином відтворити та встановити усі обставини публічно-правового спору, які мають значення для правильного вирішення адміністративної справи.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням їхньої якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного судового рішення.

Так, докази мають бути: належними (стаття 73 КАС України); допустимими (стаття 74 КАС України); достовірними (стаття 75 КАС України); достатніми (стаття 76 КАС України).

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому судом встановлено, що на стадії прийняття рішення по справі про адміністративне правопорушення працівник поліції, окрім встановлення факту керування транспортним засобом неповнолітнім, який не має права керування таким транспортним засобом, були відсутні інші докази.

При цьому, сам неповнолітній ОСОБА_2 пояснював, що його дід не передавав йому керування транспортним засобом.

Судом встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення в якій винесено оскаржувану постанову протокол поліцейським не складався, докази у виді письмових пояснень не долучались. Матеріали справи фактично складаються лише із оскаржуваної постанови та відеозапису.

В судовому засіданні не встановлено достатніх доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема об`єктивної сторони його складу, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 126 КУпАП. Відповідачем не доведено те, що позивач 10.04.2024 о 21 год.40 хв. передав керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Слід зазначити, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише опис обставин, які визнані поліцейським підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вина особи повинна доводитись суб`єктом владних повноважень певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Верховним Судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17, зазначено, що при винесенні покарання за порушення ПДР суди не можуть покладатися лише на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Саме відповідач, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що на підтвердження факту правопорушення, який викладено у оскаржуваній постанові, відповідачем надано диск з відеозаписом, однак він не містить належних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводи позивача, про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення. Не доведено, що позивач передав керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», де Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП є недоведеним. Тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та усталеної практики Верховного Суду, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення за подання позовної заяви фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 22 КУпАП, ст. ст. 6, 77, 79, 241 246, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №278388 від 10.04.2024, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя