Справа № 160/24/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2024 рокуСправа №160/24/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
01.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , подана через систему «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Кузьменко Вікторією Вікторівною, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 08.01.2024 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
17.01.2024 до суду надійшла подана представником позивача через систему «Електронний суд» заява в порядку усунення недоліків з доданими до неї документами, у тому числі позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні молодшого сержанта ОСОБА_1 на підставі рапорту за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю трьох неповнолітніх дітей;
- зобов`язати військову частину прийняти рішення про звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю трьох неповнолітніх дітей.
Ухвалою суду від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
20.02.2024 до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, вказав, що рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби подано з порушенням встановленого порядку. Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, уповноваженої на вирішення питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, уповноваженої на звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування попередніх рішень командирів. Станом на 08.12.2023 молодший сержант ОСОБА_1 перебував на посаді оператора-радіотелефоніста 2 відділення збору та обробки інформації взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 . У ОСОБА_1 не було підстав для звільнення з військової служби. Додані до рапорту позивача документи не підтверджують перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 . Рапорт ОСОБА_1 не містив доказів на підтвердження відсутності у ОСОБА_4 батька, діда, баби чи повнолітніх братів та сестер, або поважних причин, з огляду на які ці особи не можуть надавати їй належного утримання. Сімейним законодавством України передбачено, що виключно у випадку усиновлення дитини іншим чоловіком батько за походженням звільняється від обов`язку утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття.
Відзив містить клопотання про поновлення строку для його подання, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 26.02.2024.
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 10.10.2023 управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 .
Молодший сержант ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу 26.08.2022 на підставі Указу Президента України № 574/2022 від 12.08.2022, про що містяться записи у його військовому квитку серії НОМЕР_5 від 19.04.2000.
Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 від 01.02.2007 та серії НОМЕР_7 від 08.02.2011 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , 1985 року народження, розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.12.2017 у справі № 208/6799/17, що набрало законної сили 15.12.2017.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.02.2020 у справі № 209/4093/19, що набрало законної сили 30.03.2020, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2019 до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним 28.11.2023 Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно боржника ОСОБА_1 станом на 28.11.2023 заборгованість була відсутня.

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованому 29.11.2023 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 29.11.2023.

У свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 від 12.04.2022, виданому Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 204 від 12.04.2022, зазначено, що її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_6 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 9 від 10.11.2022, наданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ОСОБА_5 записано в актовому записі № 204 від 12.04.2022, складеному Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про реєстрацію та склад сім`ї № 830 від 28.11.2023, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЛІДЕР-КОМФОРТ», та витягами з реєстру Кам`янської територіальної громади №№ 2022/001099454, 2022/001099523 від 10.11.2022 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 10.11.2022.

28.11.2023 юристом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЛІДЕР-КОМФОРТ» ОСОБА_9 та мешканцями будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , складено акт № 44 про проживання ОСОБА_1 з травня 2022 року без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 звернувся з рапортом, адресованим командиру роти БУАР військової частини НОМЕР_1 , про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з тим, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У рапорті також вказав, що не висловлює бажання продовжувати військову службу та проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, просив надіслати його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_7 за зареєстрованим місцем проживання. До рапорту ОСОБА_1 додав копії своїх паспорту, РНОКПП та військового квитка, свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, витягу з реєстру територіальної громади щодо адреси місця реєстрації ОСОБА_4 , копію свідоцтва про шлюб, копію паспорту ОСОБА_6 , копію витягу з реєстру територіальної громади щодо адреси місця реєстрації ОСОБА_6 , акт про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , складену ТОВ «КК «ЛІДЕР-КОМФОРТ» довідку про реєстрацію та склад сім`ї № 830 від 28.11.2023, розрахунок Дніпровського ВДВС про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Рапорт було зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 08.12.2023 за вх. № 42598. У наданій суду копії рапорту ОСОБА_1 відсутні відомості про клопотання командира роти БУАР військової частини НОМЕР_1 щодо порушеного позивачем питання.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2023 № 8084 повідомлено ОСОБА_1 , що його рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 08.12.2023 № 42598 не підлягає задоволенню. Форма рапорту не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, а саме рапорт подано не по команді. Додані до рапорту документи не свідчать про перебування на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 . Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку із навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено, що виключно у випадку усиновлення дитини іншим чоловіком батько за походженням (біологічний батько) звільняється від обов`язку утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Також у листі зазначено, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду в порядку окремого провадження (статті 315-319 Цивільного процесуального кодексу України) для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Позивач вважає відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні його з військової служби протиправною, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі також Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частинами першою, п`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан продовжувався і триває на час розгляду справи.

24.02.2022 видано Указ Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». 12.08.2022 видано Указ Президента України № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації».

Підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі також Положення № 1153/2008).

Пунктом 2 Положення № 1153/2008 передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З матеріалів справи встановлено, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 08.12.2023, адресований командиру роти БУАР військової частини НОМЕР_1 , було подано і зареєстровано за № 42598 у військовій частині НОМЕР_1 08.12.2023. У рапорті позивач зазначив підставою для звільнення підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 19.05.2009 19 травня 2009 за № 438/16454, (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.

Відповідно до пункту 12.1 Інструкції звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_9 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військовому званні - Президентом України.

Згідно з пунктом 14.10 Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України. Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Згідно з пунктом 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 19 до Інструкції) при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, яким передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей.

Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких з нього стягуються аліменти на підставі рішення суду.

Станом на 08.12.2023 молодший сержант ОСОБА_1 перебував на посаді оператора-радіотелефоніста 2 відділення збору та обробки інформації взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 .

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із оскарженням дій відповідача, що полягають у повідомленні позивачу листом від 12.12.2023 № 8084 про відсутність підстав для його звільнення з військової служби за результатами розгляду поданого ним 08.12.2023 рапорту.

Визначальними для вирішення цього публічно-правового спору є перебування на утриманні позивача, який є військовослужбовцем, трьох дітей віком до 18 років.

Частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 268 Сімейного кодексу України).

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суд зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 , має право на участь у вихованні її доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за умови проживання однією сім`єю. При цьому обов`язок щодо її утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останньої немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою, що не є зареєстрованим місцем проживання його дружини ОСОБА_6 та її малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Єдиним доказом на підтвердження проживання ОСОБА_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що був доданий до рапорту від 08.12.2023 та позовної заяви, є акт № 44 від 28.11.2023, складений юристом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЛІДЕР-КОМФОРТ» та двома мешканцями будинку АДРЕСА_3 .

Позивач до рапорту про звільнення з військової служби не додав належних доказів на підтвердження його проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 та її донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також доказів того, що ця дитина не має діда, бабу, повнолітніх братів та сестер, здатних її утримувати або наявності у матері цієї дитини поважних причин, через які вона не може надавати їй належного утримання.

У спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача з вказаним рапортом, не надав належних доказів наявності правових підстав застосування до нього підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин та норм законодавства, із урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 у звільненні позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, яка є похідною від вимоги про визнання протиправними оскаржуваних дій відповідача, у задоволенні яких судом відмовлено, також не підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 12, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , місце проживання, зазначене у позовній заяві: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 .

Повний текст рішення складено 16.05.2024.

Суддя В.В. Рянська