Справа № 560/20725/23
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

15 травня 2024 року

м. Київ

справа № 560/20725/23

провадження № К/990/17035/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №560/20725/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У 2023 році ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХС54023 від 20.09.2021 про розмір грошового забезпечення з 01.01.2018 по 31.03.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХС54023 від 20.09.2021 про розмір грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.01.2018 по 31.03.2019 із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2024 позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2024 у справі №560/20725/23 повернуто.

Згодом, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вдруге оскаржило рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2024 у справі №560/20725/23 в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області строку на подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2024 у справі №560/20725/23 і як наслідок відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Не погодившись з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржило її у касаційному порядку та просило скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалене 02.01.2024 і вперше оскаржене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 01.02.2024.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2024 апеляційну скарга залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 апеляційну скаргу повернуто скаржникові, внаслідок невиконання вимог Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладених в ухвалі від 02.02.2024.

Вдруге апеляційна скарга Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подана до суду 13.03.2024, тобто після закінчення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 апеляційну скаргу залишено без руху; надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору та зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, зокрема, в ухвалі від 14.03.2024, Сьомий апеляційний адміністративний суд наголосив на тому, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Далі, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі висновки суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема й щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, розумно використовувати наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Зміст положень наведених норм процесуального права викладений і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та у належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених також і нормами процесуального закону, і не можуть та не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або через допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «добропорядного публічного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею самою.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, зумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються у порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на забезпечення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків передбачене законом також для того, щоб дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та стимулювати своєчасне виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Також, у касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області однією з підстав скасування оскаржуваної ухвали зазначає про введення воєнного стану по всій території України.

Згідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Таким чином посилання на сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що у свою чергу обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що постановляючи оскаржену ухвалу, суд апеляційної інстанції безпосередньо дослідив обставини, пов`язані з причинами пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження судового рішення, та дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

З огляду на наведене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, що відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №560/20725/23.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржникові через підсистему «Електронний суд».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя А.Ю. Бучик