Справа № 157/548/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/548/24
Провадження №2-а/157/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Самчука Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, Головного управління Національної поліції України у Волинській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, в якому просить скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Пащука Захара Івановича серії ЕГА № № 1371070 від 13 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КпАП України, та провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, сержанта поліції, ОСОБА_2 , серії ЕГА № 1371070 від 13 березня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень за статтею 183 КпАП України за те, що нібито він 13 березня 2024 року, перебуваючи за місцем свого проживання, здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Ця постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною і необґрунтованою, та підлягає скасуванню. Вчинення ним правопорушення не доведено. Зазначений адміністративний проступок він не міг вчинити, оскільки не має ні стаціонарного, ні мобільного телефону, більше того він не вміє навіть ними користуватися. Крім того, на такий надуманий працівником поліції ОСОБА_2 виклик ніхто 13 березня 2024 року до нього не виїжджав. У постанові поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, сержанта поліції, ОСОБА_2 , серії ЕГА № 1371070 від 13 березня 2024 року не зазначено о котрій годині вчинено адміністративне правопорушення, не вказано з якого номера телефону здійснювався дзвінок, що має бути доказом вчинення такого правопорушення. При цьому всі телефонні дзвінки на лінію 102 приймаються kall-центром області та фіксуються в обов`язковому порядку. Із отриманих ним документів вбачається, що постанова складена 13 березня 2024 року та надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням про отримання за підписом заступника начальника Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Ольшевського О. від 16 березня 2024 року № 1256/53/02/24. Однак, про винесення постанови своєчасно йому ніхто не повідомив. Оскільки до відділення Укрпошти у селі Піщане Камінь-Каширського району рекомендований лист з повідомленням про отримання дійшов лише 27 березня 2024 року, а мав надійти наступного дня з моменту відправлення, то з постановою він зміг ознайомитися лише 27 березня 2024 року. Таким чином, можна дійти висновку, що лист навмисно відправлявся із затримкою з тією метою, щоб він не мав змоги оскаржити постанову. Крім того, у постанові неправильно вказано дату видачі його паспорта, зазначено 20.04.2025 року, тобто дату, яка ще не настала, а також у супровідному листі та постанові не правильно зазначено адресу його місця проживання, вказано - АДРЕСА_1 , а правильна адреса його місця проживання - АДРЕСА_2 . Таким чином, завідомо неправдивий виклик є надуманим правопорушенням, постанова - фіктивною. Крім того, працівники поліції його постійно принижують та погрожують розправою життям, чинять на нього психологічний тиск, він боїться за своє життя. Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, сержанта поліції, ОСОБА_2 , постанова серія ЕГА № 1371070 від 13 березня 2024 року є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним та неправдивим з`ясуванням обставин справи. Поліцейський ОСОБА_2 не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами поліцейський мав право притягнути його до відповідальності. Таким чином, ОСОБА_2 , не маючи взагалі ніяких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, притягнув його до відповідальності, не виконавши при цьому вимог статтей 251, 252, 368 КпАП України, статті 69 КАС України, де зазначається що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку ніяких доказів його вини немає, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення. Керуючись ст. 247 КпАП України, у якій зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, можна зробити висновок, що поліцейський незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення, незаконно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення і взагалі не мав права притягати його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді від 02 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року до участі у справі залучено як співвідповідача Головне управління Національної поліції України у Волинській області.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити у позові та в обгрунтування заперечення зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, на повідомлення заявника, що надійшло на лінію 102 із змістом «10 хв тому з будинку шляхом вільного доступу н/о викрали 2 л бензину, який стояв в каністрі в коридорі будинку, підозрює ОСОБА_4 , заявник: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання, АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_1 », реагував наряд поліції в складі поліцейського СРПП Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, сержанта поліції, ОСОБА_2 . При виїзді на місце події та передзвоні до заявника, у останнього телефон знаходився поза зоною досяжності. Будинок, який вказаний у повідомленні був зачинений із зовнішньої сторони. При спілкуванні з сусідами останні повідомили, що місце перебування ОСОБА_1 їм не відоме. Заявника ОСОБА_1 працівники поліції встановили, прибувши 13.03.2024 ввечері за місцем проживання останнього, ОСОБА_1 перебував у п`яному стані та підтвердив, що телефонував на лінію 102, пояснити суть звернення не зміг. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КпАП України. При цьому позивачу роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268, ст. ст. 307, 308 КпАП України та строки оскарження. Відповідно до ст. 222 КпАП України було розпочато розгляд справи поліцейським СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , проведено розгляд адміністративної справи та складено постанову про адміністративне правопорушення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕГА №1371070 від 13.03.2024 за ст. 183 КУпАП, і накладено стягнення у розмірі 850 грн. ОСОБА_1 від отримання копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1371070 від 13.03.2024 відмовився, після цього копія постанови була направлена рекомендованим листом за вихідним номером 1256/53/02/2023, 16.03.2024. Факт події та розгляд адміністративної справи було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № SN043 згідно з наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. При перегляді відеозапису з бодікамери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно підтверджує, що телефонував на лінію 102 та крадіжки ніякої не було. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд та не надав поліцейським письмові пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з наведених у позовній заяві підстав та пояснив, що не телефонував до поліції та не повідомляв про викрадення бензину, та йому не відомо хто це міг зробити, мобільного телефону він не мав, не має та не вміє ним користуватися, та, мабуть, його підставили.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив із зазначених у відзиві на позовну заяву підстав та пояснив, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності поліцейським ОСОБА_2 , який встановив вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події, складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 183 КпАП України встановлена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає у виклику представника хоча б однієї з перерахованих у цій статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що у такому виклику немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Суд встановив, що постановою поліцейського Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, сержанта поліції, ОСОБА_2 , серії ЕГА № 1371070 від 13 березня 2024 року, було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Із змісту цієї постанови вбачається, що поліцейський ОСОБА_2 встановив, що 13.03.2024 ОСОБА_1 у АДРЕСА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання у п`яному вигляді здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме повідомив про подію, якої насправді не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КпАП України. У постанові дата народження ОСОБА_1 зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання останнього: АДРЕСА_1 .

З копії рапорту від 13.03.2024 року, наданого суду представником відповідача, вбачається, що заявник, який назвався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_1 , повідомив до поліції по телефону про те, що 10 хв тому з будинку шляхом вільного доступу невідомі особи викрали 2 л бензину, який стояв у каністрі в коридорі будинку, підозрює ОСОБА_4 , який часто ходить по подвір`ях мешканців села в пошуку різної роботи, місце проживання заявник назвав: АДРЕСА_3 .

Такі ж обставини щодо повідомлення на лінію 102 вбачаються з дослідженого у судовому засіданні аудіозапису.

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про це зазначено у вказаному рапорті, згідно з яким особа на ім`я ОСОБА_1 повідомила про таку дату свого народження. Проживає позивач за адресою: АДРЕСА_2 , а не по АДРЕСА_3 , як це зазначила особа, яка телефонувала до поліції і назвалася ОСОБА_1 .

З пояснень у судовому засіданні допитаного в якості свідка поліцейського ОСОБА_2 вбачається, що він 13 березня 2024 року перебував на добовому чергуванні у складі наряду, та під час несення служби близько 9 год надійшло повідомлення з лінії 102, що у ОСОБА_1 викрадено бензин. Прийшовши до останнього, вдома нікого не було, та встановити жодних обставин не вдалося. Після цього він поїхав в інші населені пункти, а о 21 год прийшов знову по місцю проживання ОСОБА_1 щоб списати матеріал повідомлення, останній був з ознаками сильного алкогольного сп`яніння та на його запитання повідомив, що телефонував до поліції, а тому взявши до уваги зізнання ОСОБА_1 та його стан алкогольного сп`яніння, він прийшов до висновку, що той вчинив адміністративне правопорушення і склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КпАП України. Повідомлення про викрадення бензину він отримав зранку о 9 год, а постанову щодо ОСОБА_1 склав в той же день ввечері о 21 год, перебуваючи в останнього на подвір`ї домогосподарства.

Поліцейський ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив і те, що оскільки у повідомленні зазначалося, що заявником є ОСОБА_1 , а місце проживання останнього він знав у зв`язку з тим, що той перебуває під адміністративним наглядом, тому прибув саме за адресою місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , а не адресою: АДРЕСА_3 як зазначалося у повідомленні, та, окрім того, йому відомо і те, що такого будинку по АДРЕСА_3 у цьому селі немає. В ході здійснення перевірки повідомлення, що надійшло на лінію 102 він не з`ясовував відомостей про те, кому належить зазначений у повідомленні номер тел. через неможливість вчинення таких дій.

Таким чином, з пояснення у судовому засіданні поліцейського ОСОБА_2 вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України ним було встановлено зі слів самого ОСОБА_1 , який на момент, коли ОСОБА_2 , отримавши о 9 год ранку цього ж дня повідомлення про вчинення крадіжки бензину, прибув до нього о 21 год 13 березня 2024 року, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

Отже, наведені поліцейським ОСОБА_2 обставини свідчать про те, що ним в основу обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення були покладені пояснення самого ОСОБА_1 , а також те, що останній, як вважав поліцейський, знаходився з ознаками сильного алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з наданого суду відеозапису, у вечірню пору доби поліцейський запитував у ОСОБА_1 чи телефонував останній до поліції та повідомляв про викрадення 2 л бензину, на що ОСОБА_1 відповідав не зрозуміло і не однозначно, проте поліцейський повідомив про складення на нього постанови за ст. 183 КпАП України.

Зазначений відеозапис, у порушенням вимог п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, не є безперервним та не містить перебігу подій від початку прибуття поліцейського до місця проживання ОСОБА_1 до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення оскаржуваної постанови, а тому не може бути допустимим, достовірним та достатнім доказом на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з пояснень у судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , працівники поліції неодноразово прибувають по місцю проживання ОСОБА_1 , в тому числі і в нічний час, та примушують підписувати останнього документи, при цьому по прибуттю до помешкання ОСОБА_1 поліцейські вмикають бодікамери лише у ті моменти, коли це їм потрібно і вигідно, безперервний відеозапис не здійснюють, та коли поліцейський ОСОБА_2 прибув у вечірній час доби до ОСОБА_1 з приводу повідомлення про крадіжку бензину, то вона йому повідомила, що у ОСОБА_1 немає телефону, він не вміє ним користуватися, на що ОСОБА_2 поводився з нею грубо, виганяв її, погрожував завезти у відділ поліції, говорив, що вона буде стояти перед ним на колінах, хоча вона ніяких дій неправомірних не вчиняла, а лише намагалася повідомити працівнику поліції, що ОСОБА_1 не може бути причетний до здійснення виклику поліції по мобільному телефону, оскільки навіть немає такого телефону. Пізніше, коли їй стало відомий номер телефону, з якого телефонували до поліції, то вона побачила, що цей номер телефону належить брату ОСОБА_1 Ростиславу, який зареєстрований у АДРЕСА_3 . На момент спілкування з працівником поліції ОСОБА_2 вона одночасно спілкувалася по мобільному телефону з сусідкою ОСОБА_6 , яка теж чула, як поліцейський ОСОБА_2 грубо з нею спілкувався та погрожував їй, мовляв що вона ще не пробувала, то завезуть її до райвідділу поліції. Вона також була і очевидцем таких події, коли поліцейський, перебуваючи у с. Піщане у службовому автомобілі вимагав у ОСОБА_1 принести паспорт, мотивуючи тим, що треба на нього скласти протокол. Крім того, коли поліцейські приїжджають до ОСОБА_1 у нічний час доби, то вони ходять, крім того, і по сусідах, заважають відпочивати, світять ліхтариками у вікна. Оскільки вона була очевидцем тих подій, що поліцейські безпідставно вимагають у ОСОБА_1 підписувати документи та погрожують останньому, і це має місце неодноразово, тому з метою припинення таких дій вона про ці події повідомила до суду, зателефонувавши на відповідний стаціонарний номер телефону.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідом, в останнього ніколи не було мобільного телефону. До ОСОБА_1 неодноразово приїжджають працівники поліції у вечірній час, влаштовують шум, лайку, дуже чути в цей час грохот, ніби вибивають двері у його помешкання. Час від час ОСОБА_1 випиває алкогольні напої, однак він ні до кого не чіпляється, є спокійним. Розмовляючи в один з днів по телефону з ОСОБА_5 , вона почула як працівник поліції погрожував останній, що та буде стояти на колінах. Крім того, коли працівники поліції, які одягнені у формений одяг поліції, у нічний час приїжджають у с. Піщане до ОСОБА_1 , то вони також приходять і до її домогосподарства, ліхтариками світять у притул у вікна її будинку, чим заважають їй відпочивати .

Як вбачається з оскаржуваної постанови, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався о 9 год 25 хв 13 березня 2024 року, однак судом було встановлено, що поліцейський ОСОБА_7 , як він і сам пояснив у судовому засіданні, прибув до помешкання ОСОБА_1 у вечірній час доби та постанову складав після 21 год. 13 березня 2024 року.

Таким чином, зазначені у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відомості щодо часу розгляду справи не відповідають дійсності.

Відповідачами як суб`єктами владних повноважень не надано суду жодних належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КпАП України.

Факт здійснення саме позивачем завідомо неправдивого виклику працівників поліції, а саме повідомлення про подію, якої насправді не було, жодними доказами, окрім припущень поліцейського ОСОБА_2 не доведено.

Не надано доказів на підтвердження правомірності прибуття у вечірній час доби, після 21 год., поліцейського ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 , у той час як згідно з повідомленням на лінію 102, заявник адресу місця проживання повідомляв: АДРЕСА_3 , і будинок за цією адресою поліцейський не відвідував, та доказів про відсутність домогосподарства за такою адресою суду суб`єктом владних повноважень не надано.

За вищезазначених обставин не є доказом вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення і наданий суду аудіозапис з фіксацією розмови на лінію 102. Представником відповідача клопотання щодо призначення у справі експертизи на предмет дослідження та ідентифікації голосу заявника не заявлено.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачі не довели правомірності оскаржуваної постанови, наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КпАП України, а тому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. належить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з позовом до суду про оскарження постанови поліцейського звернуся 28 березня 2023 року, згідно із фіскальним чеком Укрпошти цю постанову надіслано позивачу рекомендованим листом фактично 22 березня 2024 року.

За таких обставин, суд поновлює позивачу строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, Головного управління Національної поліції України у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову серії ЕГА № 1371070 від 13 березня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 183 КпАП України у виді штрафу у розмірі 850 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, ЄДРПОУ - 40108604) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного тексту рішення 15 травня 2024 року.

Головуючий:О.В. Антонюк