Справа № 420/22386/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22386/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 13.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №420/22386/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

25.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 11.02.2020 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити з 11.02.2020 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи про виконання судових рішень у справі №420/4284/20. При цьому, доплату пенсії буде здійснено після виділення з Державного бюджету грошових коштів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №420/22386/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції вказав, що позивача було прийнято на службу за контрактом, шляхом укладення нового контракту на проходження служби, до органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду, а тому, з урахуванням приписів частини 3 статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата його пренсії не припиняється.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції органом Пенсійного фонду подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, відповідачем викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Також, на думку органу Пенсійного фонду позивачу цілком правомірно припинено виплату пенсії з 01.04.2020, адже ОСОБА_1 не проходить військову службу в органах та підрозділах цивільного захисту. Крім того, ОСОБА_2 не дотримано обов`язку щодо своєчасного повідомлення про поновлення на службі цивільного захисту, що призвело до виникнення переплати пенсії.

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом позивачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначено, що ОСОБА_2 не пропущено строк звернення до суду, адже про порушення своїх прав він дізнався після отримання перерахунку пенсії від 28.03.2023. Також, позивач стверджує, що виплату пенсії йому припинено протиправно.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 03.11.2014 №562о/с ОСОБА_1 звільнено у відставку, а наказом ГУ ДСНС України в Одеській області від 10.11.2014 №1316 - виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення.

11.11.2014 ОСОБА_1 відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено пенсію по інвалідності.

У подальшому, 11.02.2020 між головою Державної служби України з надзвичайних ситуацій та ОСОБА_1 укладено контракт №2/20 про проходження служби цивільного захисту на посаді - заступник начальника Навчально-медичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області.

У зв`язку з чим, наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11.02.2020 №39 ОСОБА_1 зараховано до кадрів у спеціальному званні полковник служби цивільного захисту та, за його згодою, призначено заступником начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області.

13.04.2020 ОСОБА_3 звернувся до органу Пенсійного фонду із листом щодо з`ясування причин невиплати йому пенсії з квітня 2020 року.

У відповідь на вищевказаний лист, ГУПФ України в Одеській області повідомлено, що на позивача не поширюються норми частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки особи рядового і начальницького складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій проходять службу цивільного захисту, а не військову службу.

Не погодившись із припиненням виплати пенсії позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 420/4284/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 скасовано.

Ухвалено у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення ОСОБА_1 з 01.04.2020 нарахування та виплати пенсійного забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити з 01.04.2020 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції виходив із того, що особам, які уклали новий контракт на проходження служби в органах та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється, а тому дії органу Пенсійного фонду щодо припинення з 01.04.2020 виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є протиправними.

Установлені в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 420/4284/20 обставини, з урахуванням приписів ч.4 ст.78 КАС України, звільняються від доказування.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 420/4284/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії.

Як зазначає позивач, після отримання розрахунку пенсії від 28.03.2023 йому стало відомо, що за січень 2020 року органом Пенсійного фонду виплачено 13486грн. 70коп, а за лютий 2020 року лише 4650грн. 59коп.

У зв`язку з чим, у червні 2023 року ОСОБА_2 на адресу ГУ ПФУ в Одеській області скеровано вимогу стосовно виплати за лютий 2020 року пенсії в належному розмірі.

За наслідком розгляду такого звернення орган Пенсійного фонду на ім`я ОСОБА_4 надіслано лист від 14.07.2023 №19046-16970/К-02/8-1500/23, яким адресата повідомлено, що його пенсію за період з 01.02.2020 по 10.02.2020 в сумі 4650грн. 59коп. перераховано та виплачено відповідно до норм чинного пенсійного законодавства, адже 11.02.2022 ОСОБА_1 було поновлено на службі в органах Міністерства надзвичайних ситуацій.

Не погодившись із наведеною вище відповіддю суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даним позвом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням такого спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг вказаного строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19 (постанова від 31.03.2021), в якій Суд дійшов наступних висновків.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Таким чином, з дня отримання пенсійної виплати особа, якій призначена пенсія, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Згідно із фактичними обставинами справи, виплату пенсії ОСОБА_1 припинено в лютому 2020 року.

У зв`язку з чим, 13.04.2020 ОСОБА_3 звернувся до органу Пенсійного фонду із листом щодо з`ясування причин невиплати йому пенсії.

У відповідь на вищевказаний лист, ГУПФ України в Одеській області повідомлено, що на позивача не поширюються норми частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки особи рядового і начальницького складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій проходять службу цивільного захисту, а не військову службу.

Отже, колегія суддів зазначає, що після наведених обставин позивач повинен був дізнатись про конкретну дату припинення виплати пенсії.

Більше того, суд апеляційної інстанції враховує, що в 2020 році ОСОБА_1 оскаржувались у судовому порядку дії органу Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії.

Однак, проявляючи більш ніж два з половиною роки пасивну поведінку позивачем лише у 2023 році ініційовано до органу Пенсійного фонду звернення проведення виплати пенсії 11.02.2020.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що позивачем не наведено, а колегією суддів не установлено вчинення ОСОБА_1 протягом такого тривалого проміжку часу активних дій з метою з`ясування дати припинення виплати пенсії.

Матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження створення позивачу перешкод у з`ясуванні дійсної дати припинення виплати пенсії.

Суд апеляційної інстанції вказує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Проявляючи у спірних правовідносинах посивну поведінку позивач самостійно позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах законодавчо визначених строків.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись до суду з даним позовом у серпні 2023 року позивачем пропущено установлений приписами чинного процесуального законодавства строк.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Таким чином, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства, своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій та не впливає на зміст, обсяг конституційного права щодо судового захисту і доступу до правосуддя.

Означене спростовує посилання позивача на те, що в силу дії припнципу «доступ до правосуддя», передбачені законодавством строки зверенння до суду застосуванню не підлягають.

Не є юридично спроможним також довід позивача стосовно того, що підставою для звернення до суду з даним позовом є дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у виплаті пенсії в належному розмірі без обмеження максимальним розміром, адже спірні правовідносини полягають у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії з 11.02.2020.

Колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що підстави для звернення до суду з даним позовом у нього виникли після отримання розрахунку пенсії від 28.03.2023, адже як зазначено вище такі підстави у ОСОБА_4 виникли після отримання відповідної пенсійної виплати.

З огляду на вказане, колегія суддів уважає передчасними висновки суду першої інстанції відносно наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Наявність у межах даних правовідносин поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду окружним адміністративним судом не перевірялась, що вплинуло на результат розгляду справи.

Підстави для скасування рішення повністю із залишенням позовної заяви без розгляду визначено статтею 319 КАС України, відповідно до частини 1 якої судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Перелік підстав для залишення позовної заяви без розгляду наведено у статті 240 КАС України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частинами 3, 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст.123, 240, 308, 311, 319, 321, 325, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №420/22386/23 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло