Справа № 360/229/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/229/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 04 березня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області (далі - відповідач), в якій з урахуванням уточненої позовної заяви заявлено такі вимоги:

1) визнати противоправною бездіяльність Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області по не наданню публічної інформації у формі відкритих даних на письмовий запит на публічну інформацію від 22 лютого 2024 року вих. № 42 R/Д, а саме: пленарних засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі порядки денні засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі протоколи засідань постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі розпорядження голови Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі рішення сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі висновки, рекомендації та інші рішення постійних комісій по розгляду питань пленарних засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі результати поіменного голосування депутатів Новоайдарської селищної ради по питаннях прийнятих на сесіях 6, 7 та 8 скликання; всі результати голосувань з питань порядку денного засідань постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі прізвище головуючих та членів постійних комісій присутніх на засідання постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі списки членів комісії, присутніх на засіданнях постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі списки запрошених та присутніх на засіданнях постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі плани роботи постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі повідомлення запрошеним на засідання постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3; рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3-1; рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3-6; рішення 10 сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 10/14-1; рішення 11 сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 11/14-7; рішення 8 сесією сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 8/1; рішення 8 сесією сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 8/2; генеральний план селища міського типу Новоайдар Новоайдарської селищної ради; всі проекти рішень сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

2) зобов`язати Новоайдарську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області надати публічну інформацію у формі відкритих даних на письмовий запит на публічну інформацію від 22 лютого 2024 року вих. № 42 R/Д, а саме: всі протоколи пленарних засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі порядки денні засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі протоколи засідань постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі розпорядження голови Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі рішення сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі висновки, рекомендації та інші рішення постійних комісій по розгляду питань пленарних засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі результати поіменного голосування депутатів Новоайдарської селищної ради по питаннях прийнятих на сесіях 6, 7 та 8 скликання; всі результати голосувань з питань порядку денного засідань постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі прізвище головуючих та членів постійних комісій присутніх на засідання постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі списки членів комісії, присутніх на засіданнях постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі списки запрошених та присутніх на засіданнях постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі плани роботи постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; всі повідомлення запрошеним на засідання постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання; рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3; рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3-1; рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3-6; рішення 10 сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 10/14-1; рішення 11 сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 11/14-7; рішення 8 сесією сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 8/1; рішення 8 сесією сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 8/2; генеральний план селища міського типу Новоайдар, Новоайдарської селищної ради; всі проекти рішень сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач - журналіст газети «Східна брама ХХІ», яка заснована Громадською організацією «Луганська обласна екологічна організація «ЛІЛІЯ», з метою підготовки журналістського матеріалу написала до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області електронного листа на електронну адресу: та із запитом на публічну інформацію від 22 лютого 2024 року вих. № 42 R/Д.

Відповідач електронним листом від 29 лютого 2024 року № 717 відмовив у наданні публічної інформації у формі відкритих даних на запит від 22 лютого 2024 року вих. № 42 R/Д, мотивуючи тим, що відповідач не володіє та не зобов`язаній володіти запитуваною інформацію.

Позивач вважає, що відповідач порушує її право доступу до інформації. Право на доступ до публічної інформації напряму пов`язане з участю суспільства у процесі прийняття рішень в державі, сприяє прозорості органів державного управління, боротьбі з корупцією, є важливим компонентом належного врядування та показником демократичності та плюралізму у суспільстві.

З посиланням на положення Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію» позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги цих Законів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Від Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області 02 квітня 2024 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Розпорядженням Президента України від 23.09.2022 № 210/2022-рп голову Новоайдарської селищної ради Щастинського району Луганської області ОСОБА_2 призначено начальником Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, створеної Указом Президента України від 23.09.2022 № 665/2022.

Згідно із статтею 15 Закону України від 12.05.2015 № 389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану» повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. В частині цієї статті відсутні повноваження військової адміністрації, що надають їй обов`язок виконання вимог закону «Про публічну інформацію» щодо селищної ради відповідного населеного пункту. Адже в законі вказано причини створення військових адміністрацій, що є тимчасовими органами з певним спрямуванням роботи з населенням та військовими під час воєнного стану. І ця робота направлена на забезпечення життєдіяльності населеного пункту під час війни.

У постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 360/808/23 вказано, що колегія суддів погодилась з доводами скарги про те, що у розумінні Закону № 2939-VI Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області не є розпорядником спірної інформації (у справі йшлося про проекти рішень 9 позачергової сесії 8 скликання Новоайдарської селищної ради).

При створенні Новоайдарської селищної військової адміністрації на території підконтрольній Україні не відбувалось передання справ та документів від Новоайдарської селищної ради. З огляду на що, відсутній доступ до публічної інформації за минулі роки.

Виходячи із правового статусу Новоайдарська селищна військова адміністрація не входить до системи органів місцевого самоврядування, визначеної Законом № 280/97- ВР, а відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є правонаступником Новоайдарської селищної ради у розумінні положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Також відповідач зазначає, що позивач сумісно з 2 іншими особами за 2023 рік направили на адресу Новоайдарської селищної військової адміністрації 241 запит. Кожний із запитів дублював один одного, включав від 1 до 97 питань, що здійснювалось з єдиною метою - створення надмірного навантаження на апарат адміністрації та дестабілізації роботи.

Такі дії позивача призводять до ситуації, за якої особа з одних лише формальних підстав має можливість звертатися із запитами для одержання тієї чи іншої інформації навіть якщо така уже їй попередньо надана, проте вважаючи, що певна частина звернення все таки не задоволена у такий спосіб, як бажає запитувач, він знову і знову буде продовжувати подавати подібні звернення, спираючись на те, що у Законі № 2939-VІ не встановлено обмежень щодо звернення із подібними запитами.

Вказані обставини свідчать про зловживання позивачем правом на подання відповідних запитів на інформацію.

Крім того, на думку відповідача, поданий позивачем запит спрямований не стільки на отримання інформації, що запитувалась, скільки шляхом неодноразового подання подібних запитів домогтися вчинення певних дій. Вказані дії не відповідають меті інформаційного запиту в розумінні Закону № 2939-VІ, якою є одержання попередньо створеної інформації, а не вжиття певних заходів реагування щодо поновлення прав, усунення недоліків в діяльності підприємств, установ, організацій тощо, і таким чином спонукати орган державної влади вчинити ті дії, які на переконання цієї особи, є найбільш правильними, відхиляючи при цьому, всі дії та доводи протилежної сторони.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Сторонами по справі подано такі заяви і клопотання, а судом вчинено процесуальні дії:

- ухвалою від 07 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків; запропоновано позивачу надати до суду уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України та документ про сплату судового збору в розмірі 484,48 грн;

- від позивача 18 березня 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій викладена уточнена позовна заява, дослідженням якої встановлено її невідповідність вимогам статті 160 КАС України;

- ухвалою від 25 березня 2024 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано подати до суду уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160 КАС України;

- від позивача 26 березня 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій викладена уточнена позовна заява, оформлена із дотриманням вимог КАС України;

- ухвалою від 28 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву;

- ухвалою від 16 квітня 2024 року виправлено описку, допущену в описовій частині ухвали від 28 березня 2024 року про відкриття провадження у справі в зазначенні позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є журналістом газети «Східна брама ХХІ», що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України, картки фізичної особи - платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення журналіста.

Позивачка 22 лютого 2024 року звернулася до начальника Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області ОСОБА_2 із запитом на публічну інформацію, в якій відповідно до статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 835, Хартії основних прав Європейського Союзу, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про медіа», Закону України «Про підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста», Закону України «Про адміністративну процедуру» просила надати публічну інформацію у формі відкритих даних, а саме:

1. Всі протоколи пленарних засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

2. Всі порядки денні засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

3. Всі протоколи засідань постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

4. Всі розпорядження голови Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

5. Всі рішення сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

6. Всі висновки, рекомендації та інші рішення постійних комісій по розгляду питань пленарних засідань сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

7. Всі результати поіменного голосування депутатів Новоайдарської селищної ради по питаннях прийнятих на сесіях 6, 7 та 8 скликання;

8. Всі результати голосувань з питань порядку денного засідань постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

9. Всі прізвище головуючих та членів постійних комісій, присутніх на засідання постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

10. Всі списки членів комісії, присутніх на засіданнях постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

11. Всі списки запрошених та присутніх на засіданнях постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

12. Всі плани роботи постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

13. Всі повідомлення запрошеним на засідання постійних комісій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання;

14. Рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3;

15. Рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3-1;

16. Рішення 42 сесії 6 скликання Новоайдарської селищної ради за № 42/3-6;

17. Рішення 10 сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 10/14-1;

18. Рішення 11 сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 11/14-7;

19. Рішення 8 сесією сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 8/1;

20. Рішення 8 сесією сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 8/2;

21. Генеральний план селища міського типу Новоайдар Новоайдарської селищної ради;

22. Всі проекти рішень сесій Новоайдарської селищної ради 6, 7 та 8 скликання.

Запит на інформацію подано 22 лютого 2024 року на офіційну адресу Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області .

Інформацію на запит просила надати на електронну адресу .

Вказані обставини підтверджені наявним в матеріалах справи скріншотом запиту на публічну інформацію.

У відповідь на запит позивачем отримано лист відповідача від 29 лютого 2024 року № 717.

Дослідженням наявної в матеріалах справи копії листа встановлено, що відповідачем повідомлено позивача, що Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області запитуваною інформацією не володіє і не зобов`язана володіти відповідно до компетенції, передбаченої законодавством.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

З огляду на зазначене, на підставі пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» повідомлено заявника про відмову у задоволенні запиту.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» роз`яснено право оскаржити відмову у наданні інформації до керівника вищого органу або до суду у порядку, передбаченому КАС України.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами другою та третьою статті 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону № 2939-VІ).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною другою статті 6 Закону № 2939-VІ визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За положеннями частини п`ятої статті 6 Закону № 2939-VІ не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України «Про державну таємницю»), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Відповідно до частин першої-другої статті 10-1 Закону № 2939-VІ публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.

Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За положеннями частини першої статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частинами першою та четвертою статті 20 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина третя статті 22 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Статтею 23 Закону № 2939-VІ визначено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищенаведених правових норм слідує, що розпорядник публічної інформації зобов`язаний надати повну та достовірну інформацію на запит, який йому адресований, або відмовити у задоволенні такого запиту.

Тобто положеннями Закону № 2939-VI перебачено лише дві можливі дії (рішення) суб`єкта-розпорядника інформації, якому надійшов відповідний запит:

- прийняти запит на інформацію, розглянути його і надати відповідну інформацію;

- відмовити у задоволенні такого запиту.

При цьому, відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою (пункт 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VІ), тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав для обмеження у доступі до публічної інформації, встановлені шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI.

Аналогічний за змістом висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 9901/105/20.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 9901/390/21 вказано, що запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, тобто раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти. Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

У рішенні в справі «Угорський Гельсінський комітет проти Угорщини» (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary, заява № 18030/11, п. 46) Велика Палата Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) узагальнила практику Суду у справах стосовно доступу до публічної інформації та виокремила такі чотири порогові критерії, відповідно до яких обмеження доступу до інформації може оцінюватися як втручання у реалізацію свободи вираження поглядів: 1) мета запиту на інформацію (розкриття інформації повинно надати доступ до питань, що становлять суспільний інтерес і тим самим забезпечити участь в управлінні державними справами); 2) характер запитуваної інформації (інформація повинна становити предмет загального суспільного інтересу); 3) роль запитувача інформації у її наступній передачі громадськості; 4) стан готовності та доступності запитуваної інформації (критерій дозволяє оцінити, чи може відмова в наданні інформації вважатись втручанням у свободу отримувати та передавати інформацію).

Крім того, ЄСПЛ у справі «Бубон проти РФ» (заява № 63898/09, п. 41, 44) наголосив, що при вирішенні питання порушення статті 10 Конвенції у разі оскарження дій розпорядника інформації Суд має встановити, чи у цій справі відповідні національні органи володіли інформацією, про яку запитував заявник. Суд у цій справі також наголосив на тому, що запитувана інформація має бути готовою і доступною і не потребувати обробки та узагальнення.

Таким чином, запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститися, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 9901/925/18 та у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 420/27593/21.

З вище описаних доказів судом встановлено, що позивач звернулася до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області із запитом про доступ до публічної інформації щодо діяльності органу місцевого самоврядування - Новоайдарської селищної ради та прийнятих ним рішень.

Відповідач листом від 29 лютого 2024 року № 717 відмовив позивачу в задоволенні запиту з підстави, визначеної у пункті 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI, - розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Проте всупереч вимог пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VI зазначена відповідачем підстава для відмови не містить жодної мотивації.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що він не є правонаступником Новоайдарської селищної ради, тому і не володіє та не зобов`язаний володіти запитуваною позивачем інформацією.

Щодо наведеного доводу суд зазначає таке.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Новоайдарська селищна рада (код за , місцезнаходження: 93500, Луганська область, Щастинський район, селище міського типу Новоайдар, вулиця Дружби, будинок 1) є органом місцевого самоврядування та у процесі припинення юридичної особи не перебуває.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 23 вересня 2022 року № 665/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області», який згідно з пунктом 4 набирає чинності з дня його оприлюднення, на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» утворено, зокрема, Новоайдарську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області. Зазначений Указ опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» за 27 вересня 2022 року № 207. Відповідно набрав чинності з 27 вересня 2022 року.

Розпорядженням Президента України Володимира Зеленського від 23 вересня 2022 року № 210/2022-рп «Про призначення ОСОБА_2 начальником Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» призначено ОСОБА_2 начальником Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області (код за , місцезнаходження: 93500, Луганська область, Щастинський район, селище міського типу Новоайдар, вулиця Дружби, будинок 1) є органом державної влади, зареєстрована як юридична особа 29 вересня 2022 року.

Згідно з пунктом 1 частини 2-1 статті 28 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях:

у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження:

сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, старост у разі утворення військової адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів).

Пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 03 листопада 2022 року № 2705-ІХ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Сватівському, Старобільському, Щастинському районах Луганської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»» у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування начальники Сватівської міської, Білокуракинської, Красноріченської, Лозно-Олександрівської, Нижньодуванської, Троїцької селищних та Коломийчиської сільської військових адміністрацій Сватівського району, Старобільської міської, Біловодської, Білолуцької, Марківської, Міловської, Новопсковської селищних, Чмирівської та Шульгинської сільських військових адміністрацій Старобільського району, Щастинської міської, Новоайдарської, Станично-Луганської селищних, Нижньотеплівської та Широківської сільських військових адміністрацій Щастинського району Луганської області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних та міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Новоайдарську селищну раду на момент звернення позивача із запитом про публічну інформацію не припинено як юридичну особу, проте в силу Закону України «Про правовий режим воєнного стану» припинено її повноваження, які відповідно до постанови Верховної Ради України від 03 листопада 2022 року № 2705-ІХ тимчасово передані та виконуються Новоайдарською селищною військовою адміністрацією Щастинського району Луганської області з 29 вересня 2022 року - з дня внесення запису про її державну реєстрацію як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, як на день звернення позивача із відповідним запитом, так і на день розгляду адміністративної справи, Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області, до якої перейшли повноваження Новоайдарської селищної ради, є розпорядником публічної інформації у розумінні Закону № 2939-VI, а тому саме відповідач мав розглянути запит і надати публічну інформацію, якою він володіє як публічний правонаступник Новоайдарської селищної ради.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Новоайдарська селищна рада та Новоайдарська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області мають спільний офіційний веб-сайт https://novoaydarska.gromada.org.ua, який розміщений в домені GOV.UA.

Дослідженням цього офіційного веб-сайту встановлено, що саме на ньому здійснювалося оприлюднення Новоайдарською селищною радою публічної інформації щодо її діяльності та прийнятих рішень.

Однак прийнята відповідачем відмова не містить жодної інформації про вжиті Новоайдарською селищною військовою адміністрацією Щастинського району Луганської області заходи щодо з`ясування, чи здійснювалося раніше Новоайдарською селищною радою оприлюднення на офіційному веб-сайті https://novoaydarska.gromada.org.ua запитуваної позивачем публічної інформації.

Відповідь на запит не містить також жодних підстав, з яких відповідач вважає можливим відмовити у задоволенні запиту на підставі пункту 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI, зважаючи на набуття тимчасової правосуб`єктності Новоайдарської селищної ради з дати утворення відповідача; не зазначено причин неможливості надання запитуваної інформації, чи наявна вона на сайті Новоайдарської територіальної громади, за адміністрування якого, повноту та достовірність викладення публічної інформації на якому несуть відповідальність посадові особи Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області; не зазначено, чи є запитувана інформація саме відкритими даними, у формі яких позивач просить її надати; чи міститься серед 22 пунктів запиту інформація з обмеженим доступом; чи створена запитувана інформація; чи є вона готовою та доступною; чи потребує вона обробки та узагальнення, тощо.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відмова Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області в задоволенні запиту ОСОБА_1 , оформлена листом від 29 лютого 2024 року № 717, суперечить положенням Закону № 2939-VI, а отже є протиправною.

Щодо наведених відповідачем у відзиві тверджень про зловживання позивачем своїм правом на доступ до публічної інформації, про частковий відступ Україною від своїх зобов`язань у зв`язку із введенням воєнного стану, а також про існування обставин непереборної сили, що не дають змоги надати інформацію на запит, то суд не надає їм правової оцінки, оскільки у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України, виключно з огляду на зазначені в такому рішенні обставини, тобто враховані суб`єктом владних повноважень при його прийнятті.

Зважаючи, що відмова відповідача, оформлена листом від 29 лютого 2024 року № 717, не містить тих обставин, на які відповідач посилається у відзиві, то суд вважає, що такі обставини відповідачем при прийнятті оскаржуваної відмови не враховувалися, а тому вони не входять до предмету доказування по даній справі.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства:

дії - це певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - це певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Вирішуючи питання про те, чи мала місце, у даному випадку з боку відповідача бездіяльність, суд враховує, що під бездіяльністю розуміється певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї обов`язків згідно із законодавством України. Для того щоб встановити факт бездіяльності суб`єкта владних повноважень, необхідно в першу чергу визначити, які дії відповідно до закону він мав вжити, і не вжив, чи яке рішення мав прийняти, і не прийняв. Тільки після цього може йти мова про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно конкретної особи.

З урахуванням встановлених у цій справі обставин, які доводять протиправність відмови відповідача в задоволенні запиту на публічну інформацію, визначеної пунктом 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI, що свідчить про неналежний розгляд відповідачем спірного запиту, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області щодо належного розгляду запиту позивача на публічну інформацію від 22 лютого 2024 року.

Разом з тим, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Оскільки відповідач не надав відповіді на запит позивача, яка б підпадала під визначені статтею 22 Закону № 2939-VI підстави для відмови в наданні публічної інформації, не поставився сумлінно, відповідально до виконання своїх обов`язків та не розглянув запит про доступ до публічної інформації по суті порушених у ньому питань, фактично самоусунувшись від надання відповіді, суд дійшов висновку, що належним і достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути його запит від 22 лютого 2024 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому рішенні.

Правовий висновок щодо визначення саме такого способу відновлення порушених прав позивача висловлено Верховним Судом при розгляді справи у подібних правовідносинах у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 380/15492/21.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу відновлення порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 3391,36 грн, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору від 03 березня 2024 року № 8083-3587-7335-936.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Враховуючи, що внаслідок подання позивачем до суду уточненої позовної заяви на розгляді у цій справі залишилися дві вимоги немайнового характеру, одна з яких є похідною від іншої, а також, що цей позов подано до суду в електронній формі і згідно з положеннями частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI в даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, суд дійшов висновку, що розмір судового збору, що підлягав сплаті за позовну заяву в даній справі, складає 968,96 грн.

Тобто, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж необхідно було сплатити.

Оскільки даний спір виник внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, а також, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд присуджує позивачці понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області.

Щодо решти сплаченого позивачем судового збору суд, роз`яснює позивачці право звернутися до суду із відповідною заявою про повернення надмірно сплаченого нею судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області (місцезнаходження: 93500, Луганська область, Щастинський район, селище міського типу Новоайдар, вулиця Дружби, будинок 1, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області щодо належного розгляду запиту ОСОБА_1 на публічну інформацію від 22 лютого 2024 року.

Зобов`язати Новоайдарську селищну військову адміністрацію Щастинського району Луганської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 на публічну інформацію від 22 лютого 2024 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова