Справа № 420/17968/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17968/23

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 13.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №420/17968/23 за позовом приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

17.07.2023 приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Іванівської селищної ради Одеської області від 17.03.2023 № 822-VIII, 823-VIII, 824-VIII, 825-VIII, 826-VIII, 827-VIII, 828-VIII, 829-VIII, 830-VIII, 831-VIII, 832-VIII, 833-VIII «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії» місце розташування на території: Одеська область, Березівський район, Іванівська селищна рада (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Іванівську селищну раду Одеської області розглянути клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 27.08.2021 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення в постійне користування земельних ділянок орієнтовною площею 0,0100 га - для будівництва та експлуатації опор № 242,251,254,163,162,164,324,325,322,323,253,252 Пл 330 кВ «Усатове - Аджалик № 2» в адміністративно-територіальних межах Одеська область, Березівський район, Іванівська селищна рада (за межами населеного пункту), з прийняттям рішень у відповідності до частини 3 статті 123 Земельного кодексу України.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач зазначає, що спірні рішення органу місцевого самоврядування не містять відомостей про невідповідність місць розташування земельних ділянок вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У зв`язку з чим, у Іванівської селищної ради Одеської області не було законодавчо передбачених підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування. Як стверджує позивач, він має право на отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування відповідно пункту «е» частини 2 статті 92 Земельного кодексу України. Однак, селищна рада унеможливлює виконання покладених Законом України «Про ринок електричної енергії» на НЕК «Укренерго» обов`язків із забезпечення технічного обслуговування, розвитку системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Відповідач Іванівська селищна рада Одеської області з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи, що належні позивачу об`єкти (лінії електромережі опорів Пл330 кВ) знаходяться на землях сільськогосподарського призначення, а тому в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування відмовлено правомірно. До земель енергетики вказані спірні земельні ділянки не надавались. До того ж, під час інвентаризації земель таких ліній електромережі опорів не було.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №420/17968/23 у задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що органом місцевого самоврядування цілком правомірно відмовлено приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування.

Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Як стверджує позивач, надання земельної ділянки у постійне користування не було предметом спору по даній справі, адже ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» до органу місцевого самоврядування зверталось з інших підстав, а саме надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Також, скаржник ставить під сумнів те, що частина земельних ділянок на яких розташовано опори повітряної лінії електропередачі віднесено до земель сільськогосподарського призначення, а інша частина на земельних ділянках, які перебувають у приватній власності. На думку позивача, земельні ділянки на яких розміщено відповідні об`єкти відносяться до земель енергетики, а тому НЕК «Укренерго» має право на отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування відповідно пункту «е» частини 2 статті 92 Земельного кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 06.09.2021 та 07.09.2021 НЕК «Укренерго» в порядку приписів статті 123 Земельного кодексу України скеровано до Іванівської територіальної громади Березівського району Одеської області клопотання про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування опор №252, №253, №323, №322, №325, №324, №164, №162, №163, №254, №251, №242 ПЛ 330кВ Усатове-Аджалик №2, цільове призначення згідно КВЦПЗ J 14.02 «Для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії».

За наслідком розгляду таких звернень Іванівською селищною радою Одеської області 17.03.2023 прийнято рішення №822-VІІІ, №823-VІІІ, №824-VІІІ, №825-VІІІ, №826-VІІІ, №827-VІІІ, №828-VІІІ, №829-VІІІ, №830-VІІІ, №831-VІІІ, №832-VІІІ, №833-VІІІ про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із наведеними індивідуальними актами, підставою для відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орган місцевого самоврядування визначив пункт 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 №2145-ІХ, відповідно до якого земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть надаватись у користування лише для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Не погодившись із вищенаведеними рішеннями органу місцевого самоврядування приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулась до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до п.«е» ч.2 ст.92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають оператор газотранспортної системи, оператор газосховища та оператор системи передачі.

Згідно пп.22 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України терміни "оператор газотранспортної системи", "оператор газорозподільної системи", "оператор газосховища", "оператор системи розподілу", "оператор системи передачі", "підприємство питного водопостачання", "підприємство централізованого водовідведення", "теплогенеруюча організація", "теплотранспортуюча організація", "теплопостачальна організація", "електронна комунікаційна мережа", "оператор електронних комунікацій" вживаються в цьому пункті у значеннях, наведених у законах України "Про ринок природного газу", «Про ринок електричної енергії», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про теплопостачання», «Про електронні комунікації».

Відповідно до п.55 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Згідно абз.1 п.5 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» до початку діяльності сертифікованого оператора системи передачі функції, права та обов`язки оператора системи передачі відповідно до цього Закону виконує державне підприємство, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України, або акціонерне товариство, утворене в процесі перетворення державного підприємства, яке має ліцензію на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електромережами.

Відповідно до статті 76 Земельного кодексу України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача, крім визначених законом випадків розміщення таких об`єктів на землях іншого цільового призначення.

Згідно із ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Як загальновідомо, 24.02.2022 відбулась повномаштабна військова агресія російської федерації на територію України.

У зв`язку з чим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, дію якого наразі продовжено до 11.08.2024 включно.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, з міркувань безпеки цілком об`єктивно було тимчасово призупинено функціонування більшості державних електронних реєстрів, в тому числі - Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав.

Колегія суддів зазначає, що без їх функціонування неможливо набувати у власність та постійне користування земельні ділянки за процедурою, яка передбачена чинним земельним законодавством України.

Крім того, в умовах воєнного стану, мають місце й інші фактори, які обумовлюють необхідність запровадження на період воєнного стану особливого порядку доступу до земель для сталого функціонування економіки держави та виробництва сільськогосподарської продукції.

24.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» №2145-IX (набув чинності 07.04.2022).

Означеним нормативно-правовим актом розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктами 27 і 28, які урегульовують більшість питань щодо використання земель для виробництва сільськогосподарської продукції та розміщення відповідної виробничої інфраструктури.

Такі доповнення полягають у тому, що на час дії воєнного стану:

- земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності можуть надаватися у користування лише для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 27 підпункт 4 Розділ X «Перехідні положення»);

- безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пункт 27 підпункт 5 Розділ X «Перехідні положення»);

- формування земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» підпункту 1 цього пункту, крім тих, що передаються в оренду відповідно до підпункту 2 цього пункту, забороняється (пункт 27 підпункт 6 Розділ X «Перехідні положення»).

Тобто, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» №2145-IX від 24.03.2022 встановлено беззаперечну заборону під час дії воєнного стану на вчинення дій стосовно безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та формування земельної ділянки.

Виключенням із такого правила законодавцем визначено надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності у користування лише для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Натомість, згідно фактичних обставин справи, метою отримання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування опор №252, №253, №323, №322, №325, №324, №164, №162, №163, №254, №251, №242 ПЛ 330кВ Усатове-Аджалик №2 НЕК «Укренерго» у відповідних клопотаннях до органу місцевого самоврядування визначено: «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії», що є кардинально відмінним від ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

До того ж, колегія суддів зауважує, що відповідно до наявного у матеріалах справи листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30.11.2022 №2647/340-22, земельні ділянки під опорами №252, №253, №323, №322, №325, №324, №164, №162, №163, №254, №251, №242 відносяться до земель сільськогосподарського призначення, а тому на час дії воєнного стану вони надаються у користування лише для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про те, що заявлені приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє посилання скаржника на те, що судом першої інстанції досліджувалось питання надання/відмови в наданні земельних ділянок у постійне користування, адже за наслідком дослідження змісту мотивувальної частини оскаржуваного судового акту колегією суддів з`ясовано, що таке рішення судом першої інстанції прийнято саме в контексті надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Сумніви позивача про те, що земельні ділянки на яких розташовано опори повітряної лінії електропередач віднесено до земель сільськогосподарського призначення, спростовуються змістом листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30.11.2022 №2647/340-22.

Жодних доказів, які б спростовували наведені в такому листі відомості матеріали справи не містять.

Не є юридично спроможними доводи приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про те, що опори №252 та №253 не розміщено на земельних ділянках приватної власності, адже будь-яких доказів на підтвердження означеного, як то відомостей Державного земельного кадастру тощо, матеріали справи не містять.

Крім того, апеляційним адміністративним судом уважає не обґрунтованими та документально не підтвердженими посилання скаржника на те, що відмова в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою яким чином унеможливлює виконання НЕК «Укренерго» покладених на нього Законом України «Про ринок електричної енергії» обов`язків із забезпечення технічного обслуговування, розвитку системи електропередачі.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини, як то: законодавчо встановлена заборона на час дії воєнного стану надавати дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення для експлуатації та обслуговування опор №252, №253, №323, №322, №325, №324, №164, №162, №163, №254, №251, №242 ПЛ 330кВ Усатове-Аджалик №2, у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі та досліджені колегією суддів твердження позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення, а рішення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №420/17968/23 за позовом приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло