Справа № 520/9688/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 р. № 520/9688/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 29 від 16.02.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 29 від 16.02.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає рішення відповідача протиправним, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 15.04.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 про призначення пенсії за віком та документи, що були надані ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії та враховувались при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії № 29 від 16.02.2024.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам до електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_1 09.02.2024 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону № 1058. За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області, про що винесене рішення №29 від 16.02.2024 про відмову в призначені пенсії. Відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу 30 років. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 згідно свідоцтва № 9808, оскільки не зазначено дату видачі вказаного документа. Період навчання може бути зараховано згідно довідки № 985 від 19.12.2023, виданої ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания», за умови проставлення апостиля. Також, відповідач надав до суду витребувані судом документи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.11.2023 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

У результаті розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення від 22.11.2023 № 29, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років. У рішенні було зазначено, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 згідно свідоцтва № 9808, оскільки не зазначено дату видачі свідоцтва. Запропоновано позивачу надати уточнюючу довідку з навчального закладу про тривалість навчання за вказаний період.

У подальшому, позивач 09.02.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з повторною заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала, зокрема, уточнюючу довідку № 985 від 19.12.2023, видану ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания» на підтвердження спірного періоду навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982.

У результаті розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 16.02.2024 № 29, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років.

Так, у рішенні пенсійного органу було зазначено, що страховий стаж заявника становить 28 років 06 місяців 01 день, а необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 30 років.

Також, у рішенні вказано, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982 згідно свідоцтва № 9808, оскільки не зазначено дату видачі свідоцтва. Період навчання можливо буде зарахувати згідно довідки №985 від 19.12.2023, виданої ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания», за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Позивач, не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.02.2024 № 29, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання і визначив для цього певні умови та порядок.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Періоди роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства, зараховуються до стажу роботи за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ, інших документів про сплату страхових внесків або інформації Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності) (пункт 4 Порядку № 637).

Пунктом 8 Порядку № 637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а період навчання підтверджується виданими навчальним закладом дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі за текстом - Порядок № 22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV в редакції Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення 11.10.1982, професія, спеціальність «торговий працівник» (а.с. 15-16).

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо її навчання у спірний період: запис № 1: з 01.09.1980 - учень Білгородського професійного технічного училища, свідоцтво № 9808 від 16.06.1982.

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зарахований період навчання з 01.09.1980 по 16.07.1982.

Судом з матеріалів справи встановлено, що період з 01.09.1980 по 16.06.1982 - це період навчання позивача в Білгородському професійному технічного училища. На підтвердження зазначеного періоду навчання позивач додаткового надала до пенсійного органу уточнюючу довідку від 19.12.2023 № 985, в якій зазначається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася на очному відділенні в ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания» за професією - продавець продовольчих товарів, з 01.09.1980 по 30.06.1982 та пройшла повний курс навчання, по закінченню якого було видано свідоцтво №9808 від 30.06.1982.

Однак, така довідка не була прийнята пенсійним органом до уваги. В оскаржуваному рішенні пенсійним органом зазначено, що період навчання може бути зараховано згідно довідки № 985 від 19.12.2023, виданої ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания» за умови проставлення апостиля.

Вирішуючи питання чи підлягає спірний період навчання до страхового стажу позивача, суд враховує порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (11.05.1982), який був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової крижки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю без скорочення або заміни імені і по батькові ініціалами) і дату народження вказують на підставі паспорта чи свідоцтва про народження. Професія чи спеціальність записуються в трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа.

Згідно з пунктом 2.17 цієї ж Інструкції в трудові книжки по місцю роботу вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання в професійно-технічних і інших училищах, на курсах і в школах підвищення кваліфікації, по перекваліфікації і підготовці кадрів; про час навчання в вищих і середніх спеціальних учбових закладах (у тому числі час роботи в студентських загонах, на виробничій практиці і виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики), партійних школах, школах профрух

Дані записи заносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Так, за змістом пункту 2.18 Інструкції №58 для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

Відповідно до пункту 2.19 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи, зокрема: б) про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); в) про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції.

Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Так, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначається про відсутність дати видачі свідоцтва про навчання в трудовій книжці.

З дослідженої судом трудової книжки позивача вбачається, що в трудовій книжці позивача наявна дата видачі свідоцтва про навчання (16.06.1982), однак така дата не співпадає з наданою позивачем уточнюючою довідкою.

Суд зазначає, що зазначений недолік не спростовує факту навчання позивача в спірний період.

Судом встановлено, що запис про навчання з 01.09.1980 ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания» є першим записом, внесеним при заповненні 11.10.1982 трудової книжку відділом кадрів у м. Бєлгороді. Внесення запису про навчання передбачало зазначення повних відомостей про період навчання та документа, на підставі якого такий запис внесено. Разом з тим, неповне або невірне зазначення відомостей у спірному випадку роботодавцем позивача в частині дати видачі відповідного свідоцтва про навчання, не може бути підставою для незарахування цього періоду до страхового стажу позивача. Такі неточності в заповненні трудової книжки, за відсутності вини особи, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Більш того, позивач для підтвердження періоду навчання надала до пенсійного органу уточнюючу довідку від 19.12.2023 № 985, в якій зазначається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася на очному відділенні в ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания» за професією - продавець продовольчих товарів, з 01.09.1980 по 30.06.1982 та пройшла повний курс навчання, по закінченню якого було видано свідоцтво №9808 від 30.06.1982.

Щодо кінцевої дати навчання позивача в ОГАНОУ «Белгородский технікум общественного питания», суд зазначає, що згідно свідоцтва № 9808 кінцевою датою навчання позивача є саме 16.06.1982. Більш того, згідно трудової книжки позивача вбачається, що з 29.06.1982 позивач вже почала працювати на самостійній роботі молодшим продавцем магазину № 45.

За наведених обставин та наявних документів зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає період навчання з 01.09.1980 по 16.06.1982.

Щодо неврахування пенсійним органом довідки від 19.12.2023 № 985 при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Так, пенсійним органом в оскаржуваному рішенні було зазначено, що спірний період навчання позивача може бути зарахований з урахування довідки від 19.12.2023 № 985 за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Суд вважає протиправною таку позицію відповідача з огляду на таке.

Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до вимог п. «е» ст. 3 Закону №1788-ХІІ, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Суд заначає, що будь-яких посилань на невідповідність довідки 19.12.2023 № 985 чинному законодавству (або її недостовірність) відповідач в оскаржуваному рішенні не навів.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказана правова позиція у подальшому підтримана Верховним Судом у постановах від 12 квітня 2021 року у справі № 219/4550/17 та від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі відповідними Указами Президента України строк дії правового режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.

Згідно постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Так, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що на даний час у позивача відсутня можливість в проставленні апостиля компетентного органу держави, в якій була видана спірна довідка.

Разом з тим, на переконання суду, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україною, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, припинено співробітництво з цією державою.

Відповідач не врахував вищевикладених обставин та безпідставно не прийняв до уваги уточнюючу довідку від 19.12.2023 № 985, що містить відомості про спірний період навчання позивача, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

Інших підстав для неврахування зазначеної довідки при розгляді заяви позивача та для незарахування до страхового стажу позивача спірного періоду навчання відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Отже, відповідач протиправно не зарахував період навчання позивача з 01.09.1980 по 16.07.1982 до страхового стажу позивача, наслідком чого стало прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 29 від 16.02.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача спірний період навчання та повторно розглянути заяву позивача від 09.02.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, щодо вимоги про повторний розгляд заяви позивача від 16.11.2023 про призначення пенсії, суд зазначає, що, як встановлено з матеріалів справи, заява позивача про призначення пенсії від 16.11.2023 була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за результатами розгляду було прийнято рішення від 22.11.2023 № 29. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.11.2023 № 29 у межах даної справи не оскаржується. Отже, відсутні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області або ГУ ПФУ у Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 16.11.2023.

Разом з тим, оскаржуване в межах даної справи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.02.2024 № 29 було прийнято саме за результатами розгляду заяви позивача від 09.02.2024.

Отже, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду по даній справі, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 по 16.06.1982 згідно свідоцтва № 9808.

При цьому, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області, до якого звернута вимога про зарахування періоду навчання до страхового стажу позивача та про повторний розгляд заяви про призначення пенсії позивачу, не приймало управлінських рішень відносно позивача, на відміну від ГУ ПФУ в Вінницькій області, тому в задоволенні вимог саме до ГУ ПФУ в Харківській області суд відмовляє.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, 21005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.02.2024 № 29 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду по даній справі, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 по 16.06.1982 згідно свідоцтва № 9808.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН