Справа № 480/2990/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2024 року Справа № 480/2990/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелети С.М.
за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.
представника позивача Киричук Н.В., представника відповідача Лучко Б.О., представника третьої особи Грицик Г.О., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Андріяшівська сільська рада про визнання дій незаконними та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.04.2023, просить суд:
- визнати дії старшого державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучка Богдана Олеговича щодо закінчення виконавчого провадження №71853132 незаконними;
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №71853132 від 05.02.2024.
Представник відповідача проти позову заперечує, зазначає, що від боржника на його запити було надано письмову інформацію та докази перерахування коштів стягувачу, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження. Звертав увагу, що на виконавця не покладено обов`язку здійснювати відповідні розрахунки сум, які повинен отримати позивач, як стягувач, у виконавчому провадження. Судом було зобов`язано сільську раду здійснити нарахування та виплату позивачу суми середнього заробітку, але суму, яку повинен отримувати позивач судом не зазначено, а виконавець не має підстав самостійно здійснювати відповідні нарахування.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначав, що кошти на виконання судового рішення були нараховані та виплачені позивачу на виконання судового рішення, а тому правомірно відповідачем закінчено виконавче провадження. За наведених обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Провадження у справі відкрито та розгляд справи призначений у відкритому судовому засіданні, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 287 КАС України. Судом залучено до участі у справі в якості 3-ї особи боржника по виконавчому провадженні - Андріяшівську сільську раду. Також судом задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, а також відмовлено у клопотанні третьої особи про залишення позову без розгляду. Судом також задоволено клопотання учасників справи про проведення засідань в режимі відеоконференції.
Заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та об`єктивно оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі №480/5020/21, яке набрало законної сили після перегляду прийняття постанови Другим апеляційним адміністративним судом від 05.12.2022, було частково задоволено позовні вимоги позивача та, крім іншого, зобов`язано Андріяшівську сільську раду Роменського району Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку ОСОБА_1 одержував на виборній посаді голови Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області на період працевлаштування за період з 01.01.2021 по 26.05.2021 включно.

На виконання зазначеної частини судового рішення, державним виконавцем було відкрито 22.05.2023 виконавче провадження ВП №71853132.

Постановою від 05.02.2024 закінчено виконавче провадження ВП №71853132 з посилання на п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним виконання судового рішення.

Позивач не погодився із прийнятою постановою від 05.02.2024 у зв`язку із чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви, виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку, позивач в обґрунтування не правомірності прийнятої постанови посилається на те, що боржником не надано доказів виконання судового рішення.

Стосовно посилання позивача на те, що сума, яку було перераховано та виплачено позивачу Андріяшівською сільською радою, за розрахунками позивача є меншою, оскільки перераховано кошти в сумі 21865,11 грн., але належна сума до сплати згідно розрахунків позивача, становить 74551,05 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.2ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону , виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права державного виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження передбачені ч.3ст. 18 Закону .

У даному випадку, судом при розгляді справи №480/5020/21 ні в мотивувальній частині судового рішення, ні в резолютивній частині судового рішення не було визначено суму до стягнення, а було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату, яку ОСОБА_1 одержував на виборній посаді голови Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області на період працевлаштування за період з 01.01.2021 по 26.05.2021 включно, враховуючи те, що при розгляді справи Андріяшівською сільською разом взагалі заперечувалося право на відповідні виплати у зв`язку із чим судом визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати відповідних сум середнього заробітку за період з 01.01.2021 до 26.05.2021 включно, про що зазначено судом у рішенні від 17.12.2021.

В резолютивний частині судового рішення відсутні суми до стягнення, на які має право позивач при розрахунку суми середнього заробітку, судом не вирішувалися позовні вимоги щодо нарахування певної суми коштів позивачу. Судом такі обставини не з`ясовувалися, у рішенні не зазначено, а державний виконавець не має права на власний розсуд виходити за межі встановлених судом зобов`язань та вираховувати розмір середнього заробітку позивача, належних позивачу.

Відповідно до частин першої другої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно вимог п. 9 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. (ч.2ст. 39 Закону ).

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

В зазначеному переліку прав відсутнє право державного виконавця на розширене, власне тлумачення рішення суду, яке він виконує.

Також, відсутнє право на стягнення з боржника додаткових коштів в якості компенсацій за несвоєчасне виконання рішення суду, проведення виплат, тощо.

З наведеного у сукупності слід дійти висновку, що державний виконавець при здійсненні заходів примусового виконання рішень обмежений вимогами виконавчого документа та його змістом, органи державної виконавчої служби не є правозахисними або контролюючими органами.

Обов`язком органів державної виконавчої служби є виконання чинних виконавчих документів.

В матеріалах виконавчого провадження наявне платіжна інструкція від 07.06.2023 № 450 про перерахування Андріяшівською сільською радою 08.06.2023 на корить позивача суми 21865,41 грн., і в призначенні платежу зазначено «середній заробіток зг.Ріш. по справі №480/5020/21 від 17.12.2021 нараховано і перераховано повністю».

Таким чином за наявності доказів виконання судового рішення боржником державним виконавцем правомірно була прийнята постанова та закінчено виконавче провадження.

Суд зазначає, що позивач, в разі, якщо вважає, що сума середнього заробітку не була в повному обсязі сплачена, не позбавлений можливості окремого звернення до суду із позовом щодо стягнення суми, яку позивач вважає такою, що не в повному обсязі отримана позивачем, оскільки спірні правовідносини виникли у позивача та сільською радою за нових обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 05.02.2024 винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", відтак підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Андріяшівська сільська рада про визнання дій старшого державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лучка Богдана Олеговича щодо закінчення виконавчого провадження №71853132 незаконними; скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №71853132 від 05.02.2024 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета