Справа № 300/5802/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5802/23 пров. № А/857/918/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Гомельчуком С.В.) у справі № 300/5802/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206020/2023/000337 від 10.08.2023 та рішення по коригування митної вартості товарів № UA206020/2023/000112/2 від 10.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що декларантом та уповноваженою ним особою були подані митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення (основний метод); відомості про митну вартість товару є достовірні та базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; у наданих декларантом та уповноваженою ним особою документах відсутні розбіжності, а документи містять повну, чітку та зрозумілу інформацію (відомості) про митну вартість товару та його ціну, що була фактично сплачена за товар; подані декларантом та уповноваженою ним особою документи не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності заявленої декларантом митної вартості товару та методу визначення митної вартості товару (основний метод).

Митний орган не пред`являв декларанту письмової вимоги про надання додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, в тому числі висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями; процедура консультацій між митним органом та декларантом щодо застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів не здійснювалась; в рішенні про коригування митної вартості товарів та в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митним органом: не наведено обґрунтованих сумнівів (підстав) щодо повноти та достовірності заявленої митної вартості товару та методу визначення митної вартості товару; не зазначено про документ (доказ), на підставі якого митний орган прийшов до висновку про неповні або недостовірні відомості про митну вартість товару; не зазначено, які саме відомості (інформація) щодо складових митної вартості товару були відсутні в документах, наданих декларантом під час митного оформлення, чи які саме розбіжності, неточності містять подані до митного оформлення документи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Івано-Франківська митниця, яка вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Звертає увагу суду, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони наділені повноваження витребувати додаткові документи для перевірки достовірності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Також зазначає, що згідно звіту про незалежну оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT», модель «KOLEOS», номер VIN НОМЕР_1 проведеного оцінювачем ФОП ОСОБА_2 , вартість вказаного транспортного засобу (об`єкта оцінки) станом на 11.08.2023 становить 2099,00 ЕUR. Судом залишено поза увагою та не досліджено той факт, що згідно договору купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023 № ІТТРR00020222 позивач на аукціоні придбав автомобіль марки «RENAULT», модель «KOLEOS» вартість якого склала 1500,00 ЕUR (без аукціонної комісії, послуг управління автомобілем та управління документами). Таким чином різниця вартості автомобіля марки «RENAULT», модель «KOLEOS», номер VIN НОМЕР_1 між договором купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023 № ІТТРR00020222 та звітом про незалежну оцінку колісного транспортного засобу склала 599 ЕUR.

Зазначає, що у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу. Джерело інформації для коригування митної вартості слугувала інформація з ЦБД, а саме МД 23UA36U7 від 08.08.2023, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) автомобіля: автомобіль легковий бувший у використанні, марки «PEUGEOT», модель «KOLEOS», номер VIN НОМЕР_2 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність двигуна - 110 k.c., номер двигуна - немає даних, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011, колісна формула 4х2, загальна кількість місць для сидіння включаючи водія - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування.

Вважає, що позивачем було порушено ст. 53 МК України: подані до митного оформлення документи не підтверджують заявлену митну вартість товару; на вимогу посадової особи не подано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості по МД 23UA16U0. У зв`язку з вищезазначеним вартість транспортного засобу була визначена Івано-Франківською митницею самостійно.

З огляду на наведене вище, вважає картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення по коригування митної вартості товарів такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими.

ОСОБА_1 подав відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що така є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує на те, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Також зазначає, що декларантом та уповноваженою ним особою були подані митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення (основний метод). Відомості про митну вартість товару є достовірні та базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У наданих декларантом та уповноваженою ним особою документах відсутні розбіжності, а документи містять повну, чітку та зрозумілу інформацію (відомості) про митну вартість товару та його ціну, що була фактично сплачена за товар. Подані декларантом та уповноваженою ним особою документи не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності заявленої декларантом митної вартості товару та методу визначення митної вартості товару (основний метод). Митний орган не пред`являв декларанту письмової вимоги про надання додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, в тому числі висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями. Процедура консультацій між митним органом та декларантом щодо застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів не здійснювалася.

У рішенні про коригування митної вартості товарів та в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митним органом: не наведено обґрунтованих сумнівів (підстав) щодо повноти та достовірності заявленої митної вартості товару та методу визначення митної вартості товару; не зазначено про документ (доказ), на підставі якого митний орган прийшов до висновку про неповні або недостовірні відомості про митну вартість товару; не зазначено які саме відомості (інформація) щодо складових митної вартості товару були відсутні в документах, наданих декларантом під час митного оформлення, чи які саме розбіжності, неточності містять подані до митного оформлення документи.

Водночас зазначає, що висновки Івано-Франківської митниці, вказані у рішенні про коригування митної вартості товарів та в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору) є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів та методу визначення митної вартості товару (основний метод).

Стверджує про те, що рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті митним органом з грубим порушенням вимог митного законодавства України, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), не врахував подані декларантом документи та безпідставно і незаконно прийняв оскаржувані рішення.

Також зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС Державної митної служби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Відтак, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 купив на аукціоні (ТОВ AUTOl Car Trade, Верона/Італія) автомобіль Марки / Модель: Renault/Koleos 2.0 dCi Exception, Кузов / Номерний знак: НОМЕР_1 / EH895ZH, показники одометру: 301.572 km, дата першої реєстрації (дд.мм.рррр): 21.07.2011, вартість: 2564,00 Євро (далі - автомобіль, товар), що підтверджується зокрема договором купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023, номер замовлення: ITTPR00020222, та платіжним документом від 03.08.2023, номер транзакції: 408235U604002617.

07.08.2023 ОСОБА_1 через свого представника - приватне підприємство «БРОК-ВЕСТ» подав до Івано-Франківської митниці електронну митну декларацію №23UA16U0, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки «RENAULT», модель «KOLEOS», номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік випуску - 2011, модельний рік випуску - 2011, тип двигуна - дизель, загальна кількість місць - 5, робочий об`єм двигуна - 1995 см. куб., потужність двигуна - 110 KW, колісна формула - 4*2, вживаний, автомобіль має пошкодження переднього і заднього бампера, кришки багажника, лівого переднього крила, заднього лівого крила, ЛФП, салон та сидіння авто, вм`ятини по кузову, виробник «RENAULT» Франція, країна виробництва - FR.

У митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість автомобіля за основним методом, тобто за ціною договору купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023, номер замовлення: ІТТРЯ00020222 - 2564, 00 ЕЦК.

До ЕВМД вказаного транспортного засобу було додано супровідні документи, а саме: договір купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023, номер замовлення: ІТТРК00020222; декларацію про походження товару ІТТРІ100020222; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; платіжний документ від 03.08.2023, номер транзакції: 4002617.

10.08.2023 Івано-Франківською митницею ДМСУ відмовлено у митному оформленні, прийнято рішення № UА206000/2023/000112/2 про коригування митної вартості товару, згідно з яким митна вартість транспортного засобу була скоригована з 2564 до 5000 євро та видано картку відмови № UA206020/2023/000140.

Причина відмови та невизнання митної вартості, визначеної декларантом, полягала у ненаданні експортного висновку про вартість товари, підготовленого спеціалізовано експортною організацією.

При поданні до митного оформлення ЕВМД № 23UA16U0 декларантом позивача здійснювалося декларування митної вартості за І методом визначення митної вартості (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України) - за ціною договору. У цьому випадку, в розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, декларант до ЕВМД додав рахунок-фактуру ITTPR00020222 від 24.05.2023, декларацію про проходження товару (Declaration of origin) ITTPR00020222 від 24.05.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.06.2023, банківський платіжний документ, шо стосується товару б/н від 30.05.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 07.08.2023, договір про надання послуг митного брокера б/н від 04.08.2023, акт про проф. фіз від 07.08.2023, доручення від 03.08.2023, квитанція № 670 від 07.08.2023, скрін аукціону 07.08.2023, фото, копія митної декларації країни відправлення 23РБ412010Е1197950 від 04.08.2023, які підтверджують визначене декларантом числове значення митної вартості вказаного товару, яка становила 2564 євро.

Відповідно до вимог, визначених у картці відмови № UA206020/2023/000337 та у рішенні про коригування митної вартості № UА206000/2023/000112/2, декларанту запропоновано для підтвердження визначеної ним митної вартості при поданні декларації, надати митну декларацію відповідно винесеного рішення по митній вартості.

Як слідує з матеріалів справи, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала інформація з ЦБД, а саме МД 23UА36U7 від 08.08.2023, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) автомобіля: автомобіль легковий, вживаний, марки PEUGEOT, модель «KOLEOS», номер YIN - НОМЕР_4 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність двигуна - 110 к. с., номер двигуна - немає даних, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011, колісна формула 4x2 загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування.

У матеріалах справи є копія електронного банківського документу про підтвердження банківського переказу - номер транзакції 408235U604002617 від 30.05.2023 на суму 2564 Євро, що підтверджує визначену декларантом митну вартість.

Позивач, не погоджуючись зі скоригованою митним органом митною вартістю товару, звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Митним органом не було надано жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, визначену відповідачем за резервним методом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА206020/2023/000337 від 10.08.2023 та рішення про коригування митної вартості товарів № UА206000/2023/000112/2 від 10.08.2023 прийняті всупереч нормам чинного законодавства, а тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, зокрема, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Відповідно до частин першої, другої, восьмої - одинадцятої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

А стаття 53 МК України регулює перелік та порядок подачі документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, відповідно до приписів цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За змістом цих норм митний орган може витребувати від декларанта додаткові документи лише у разі, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, є ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому митний орган повинен вказати конкретні факти та обставини, які викликали такі сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки цих відомостей та вказати перелік документів, які необхідно надати для усунення цих сумнівів чи розбіжностей.

Якщо наданих відомостей недостатньо для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити ці складові та які документи необхідно подати для підтвердження відповідних складових.

Разом з тим відсутність у рішеннях про коригування митної вартості товарів підтверджень того, що надані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи викликають сумнів у достовірності поданої інформації, та які документи повинні це підтвердити чи спростувати, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.

Водночас витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно зі статтею 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За приписами статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Тобто, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Так, відповідно до приписів частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

У частині третій статті 55 МК України встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як зазначено вище, митна вартість товару, згідно з поданою митною декларацією, визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту), на підтвердження чого позивач надав відповідні документи.

А підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.08.2023 № UA206020/2023/000337 та рішення по коригування митної вартості товарів від 10.08.2023 № UA206020/2023/000112/2 слугувало те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з наявністю розбіжностей у поданих документах та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митним органом.

Щодо наявності чи відсутність у відповідача правових підстав надіслання вимоги про надання додаткових документів, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17, в тому, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Проте, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Також, у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно із якою витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто митний орган може витребовувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару. А ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїх сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ОСОБА_1 подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: договір купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023, номер замовлення: ІТТРК00020222; декларацію про походження товару ІТТРІ100020222; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; платіжний документ від 03.08.2023, номер транзакції: 4002617. Разом із цими документами було надано додаткові документи: рахунок-фактуру ITTPR00020222 від 24.05.2023, декларацію про проходження товару (Declaration of origin) ITTPR00020222 від 24.05.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.06.2023, документ, шо підтверджує вартість перевезення товару б/н від 07.08.2023, договір про надання послуг митного брокера б/н від 04.08.2023, акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 07.08.2023, доручення від 03.08.2023, квитанція № 670 від 07.08.2023, скрін аукціону 07.08.2023, фото, копія митної декларації країни відправлення 23РБ412010Е1197950 від 04.08.2023.

До матеріалів справи додано також звіт про незалежну оцінку колісного транспортного засобу Renault/Koleos / ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 від 11.08.2023, відповідно до якого вартість об`єкта оцінки становить 2099 євро (з урахуванням курсу НБУ да час оцінки 84556,11 грн).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що надані позивачем до митного оформлення документи, у повній мірі відображали та підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, а тому у митного органу були відсутні будь-які правові підстави для зобов`язання декларанта надати додаткові документи.

Так, договором купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023, номер замовлення: ІТТРК00020222 визначено вартість автомобіля 1500 Євро, послуги управління документами 339 Євро, послуги управління автомобілем 129 Євро, аукціонна комісія 196 Євро.

Платіжний документ від 30.05.2023, номер транзакції: 4002617 свідчить про проведення оплати згідно з контрактом /договором в сумі 2564,00 євро, що відповідає задекларованому.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача про те, що відповідно до документа від 07.08.2023 «Інформацію про транспортні витрати» про вартість перевезення автомобіля зазначена в розмірі 300 Євро, однак у вказаній інформації відсутній пункт відправлення та пункт перетину та не вказано кілометраж, оскільки відповідачем не наведено взаємозв`язку між рівнем митної вартості, визначеної декларантом, та незаповненими графами у міжнародній вантажно-митній декларації.

Судом також вірно зазначено про безпідставність посилання відповідача на те, що згідно зі звітом про незалежну оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT», модель «KOLEOS», номер VIN - НОМЕР_1 , проведеного оцінювачем ФОП ОСОБА_2 , вартість вказаного транспортного засобу (об`єкта оцінки) станом на 11.08.2023 становить 2099,00 євро, оскільки ціна вказана у звіті не перевищує заявлену позивачем вартість.

З приводу посилання митного органу на те, що згідно договору купівлі-продажу вживаних автомобілів від 24.05.2023 № ITTPR00020222 позивачем на аукціоні придбано автомобіль марки «RENAULT», модель «KOLEOS», проте в «Інформації про транспортні витрати» зазначено автомобіль марки «RENAULT», модель «CAPTUR», суд вірно зауважив, що у вказаному документі крім марки автомобіля та моделі автомобіля зазначено його ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1 , що відповідає вказаним даним про автомобіль у інших наданих документах, тому не може прийматися як належна підстава для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Апеляційний суд також вважає вірним висновок суду, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Відтак, інформація з ЦБД, а саме МД 23UА36U7 від 08.08.2023 не свідчить про наявність порушень з боку декларанта, а оскаржуване рішення відповідача не може базуватися виключно на такій інформації.

Таким чином, Івано-Франківською митницею не обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного транспортного засобу. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, що має наслідком задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року в справі № 140/8728/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин