Справа № 300/6661/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2024 р. справа № 300/6661/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про призначення та виплату пенсії по інвалідності у мінімальному розмірі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, з урахуванням висновків суду та фактично нарахованих і отриманих виплат, провести з 4 січня 2023 року відповідний перерахунок призначеної пенсії по інвалідності згідно страхового стажу і фактично сплачених страхових внесків.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення суду від 02.06.2023 пенсійний орган призначив йому з 04.01.2023 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в мінімальному розмірі, незважаючи на наявність страхового стажу 27 років 08 місяців тільки в календарному обчисленні та сплату страхових внесків за вказані вище періоди роботи. Вважає, що відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди жодним чином не підтверджує несплату таких внесків. Працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що на виконання рішення суду від 02.06.2023 в справі №300/1718/23 пенсійним органом повторно розглянуто заяву позивача від 20.02.2023 із зарахуванням до страхового стажу при обчисленні розміру пенсії період проходження військової служби з 21.06.1989 по 01.07.1991 та роботу на території російської федерації з 19.02.1994 по 27.07.1999, з 01.06.2001 по 05.02.2003, з 12.02.2003 по 25.12.2006, з 20.03.2007 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 15.10.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 05.03.2022. Інших зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вказаним рішенням суду не було покладено. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.35).
Відзив на позов Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, поданий як відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 тільки до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з 04.01.2023 йому призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж позивачу визначено в розмірі 35 років 3 місяці 14 днів (а.с.49).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 в адміністративній справі №300/1718/23, яке набрало законної сили 18.08.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.02.2023 за № 61 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2023 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до страхового стажу при обчисленні розміру пенсії періоди проходження військової служби з 21.06.1989 по 01.07.1991 та роботи на території російської федерації з 19.02.1994 по 27.07.1999, з 01.06.2001 по 05.02.2003, з 12.02.2003 по 25.12.2006, з 20.03.2007 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 15.10.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 05.03.2022.

За змістом повідомлення відповідача про виконання рішення суду в добровільному порядку від 15.09.2023 №0900-0402-8/45299, позивачу з 04.01.2023 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 2500,00 грн., з 09.02.2023 23000,00 грн., з 01.03.2023 2760,00 грн. (а.с.13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі також Закон 1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом статті 33 Закону 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу: у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно; у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно; у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно; у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно; у жінок - 24 роки, а у чоловіків - 29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно; у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Положеннями частини 1 статті 40 Закону 1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Згідно абзаців 4 - 6 частини 1 статті 40 Закону 1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Згідно підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі також Порядок №22-1) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми (пункт 2.10 Порядку №22-1).

Статтею 1 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон № 1788-XII) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (чинна у період спірних правовідносин) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Згідно статті 3 вказаної Угоди усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць СНД і держав, які входили в склад СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Обрахування розміру пенсії за віком працівнику який працював на підприємстві іншої держави проводиться за наявності інформації про сплату страхових внесків, у разі якщо внески сплачувалися до Пенсійного фонду України така інформація повинна міститися в системі персоніфікованого обліку, або така інформація повинна міститися у довідках, виданих підприємством іншої держави особі яка претендує на призначення пенсії за віком, у разі якщо облік сплати страхових внесків які сплачуються підприємствами інших держав ведеться компетентними органами таких держав.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

За приписами частини 2 статті 24 Закону України Про міжнародні договори України припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України Про міжнародні договори України припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Офіс Президента України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 №639 Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн припинено дію Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14 січня 1993 р. в м. Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 10.07.2023 № 72/14-612/1-80209 повідомлено Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Офіс Президента України, Апарат Верховної Ради України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, припинила дію 4 липня 2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України суд виснує, що денонсація Угоди від 13.03.1992 та Угоди від 14.01.1993 означає, що вказані Угоди припинили породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цих Угод, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення зазначених Угод.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та Угода між Урядом України і урядом російської федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 підлягають застосуванню при призначенні пенсії позивачу, оскільки вказані Угоди були чинними на час роботи позивача в росії і позивач мав легітимні очікування щодо його пенсійного забезпечення.

Таким чином стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Разом з тим, за змістом Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше.

Подібні за суттю вимоги передбачені й в законодавстві російської федерації.

Згідно з статтею 2 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації», який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - стаж, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (частина перша статті 13 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації»).

Згідно з частиною другою статті 13 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Згідно із частиною другою статті 14 федерального закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у федеральному законі російської федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ «Про страхові пенсії» (статті 3, 11, 14).

Федеральним законом «Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди» від 03.12.2011 № 379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 федерального закону Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації № 167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону. Статтею 9 цього федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Пунктом 1 статті 11 федерального закону російської федерації № 400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в пенсійний фонд російської федерації.

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 29 березня 2023 року в справі № 360/4129/20, від 20.03.20024 в справі №200/11294/20-а та в ухвалі 09.04.2024 в справі №300/5202/23.

За змістом розрахунку страхового стажу роботи позивача до його стажу зараховано періоди роботи на території російської федерації з 19.02.1994 по 27.07.1999, з 01.06.2001 по 05.02.2003, з 12.02.2003 по 25.12.2006, з 20.03.2007 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 15.10.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 05.03.2022 (а.с.94).

До заяви про призначення пенсії від 20.02.2023 та до матеріалів цього позову позивачем було долучено відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача від 29.01.2023 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС, які містять відомості щодо сплати заробітної плати і страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за такі періоди: з 27.03.2006 по 20.09.2006, з 20.03.2007 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 11.08.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022 (а.с.17, 75).

Відтак, зазначена інформація мала бути врахована відповідачем при обчисленні позивачу пенсії.

Також, надана позивачем довідка филиала «Уренгой бурение» ООО «Газпром бурение» від 07.02.2023 №686/23-УБ містить відомості про періоди роботи позивача з 20.03.2007 по 21.08.2017, з 16.07.2019 по 08.02.2021 та відомості про здійснення роботодавцем сплати страхових внесків по додатковому тарифу до пенсійного фонду російської федерації з 01.01.2013 по 21.08.2017, з 17.07.2019 по 08.02.2021 (а.с.24).

Довідка ООО «Обьнефтеремонт» від 28.02.2023 №04/24 містить відомості про роботи позивача на вказаному підприємстві з 01.06.2001 по 07.12.2001, з 08.12.2001 по 05.02.2003. Однак жодних відомостей про сплату чи несплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації ця довідка не містить (а.с.26).

Позивачем до матеріалів справи №300/1718/23 була долучена довідка про заробітну плату при нарахуванні пенсії ООО «Обьнефтеремонт» №020 від 21.02.2023 за 2001-2003 роки. У цій довідці зазначено, що в 2001-2003 році нарахування до пенсійного фонду російської федерації не проводилися.

Тобто, позивач у період з 01.06.2001 по 05.02.2003 отримував заробітну плату без жодних нарахувань та відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації.

Позивачем також не надано суду і в матеріалах справи відсутні докази сплати/несплати страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за період з 19.02.1994 по 27.07.1999 в АОЗТ Содружество Радужный, з 12.02.2003 по 25.12.2006 в ЗАО Корпорация Северзассервис.

Верховний Суд в постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російській федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 в справі № 560/764/21.

За змістом пункту 2.2. розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Також згідно із підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 20.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 було Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

На виконання рішення суду від 02.06.2023 в адміністративній справі №300/1718/23 відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 20.02.2023 про призначення пенсії по інвалідності та зарахував до його страхового стажу періоди проходження військової служби з 21.06.1989 по 01.07.1991 та роботи на території російської федерації з 19.02.1994 по 27.07.1999, з 01.06.2001 по 05.02.2003, з 12.02.2003 по 25.12.2006, з 20.03.2007 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 15.10.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 05.03.2022.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу призначено пенсію по інвалідності з 04.01.2023 в розмірі 2500,00 грн.: розмір пенсії за віком (ст.27) (0,00 * 0,35250), де 0,00 це середньомісячний заробіток, а 0,35250 коефіцієнт стажу; доплата до прожиткового мінімуму (ст. 28 ч.1 абз.1) (2093,00 грн.) 2093,00 грн.; загальний розмір пенсії 2093,00 грн.; розмір пенсії по інвалідності 1883,70 грн.; доплата до мінімальної пенсійної виплати (2093,00 грн.) 209,30 грн.; доплата на індекс. ЗП для СС 30/35 та/або інв. І групи - 207,00 грн.; доплата особам яким виповнилося 70 років 200 грн. (а.с.90). З 01.10.2023 по 31.01.2024 розмір пенсії позивача становить 2760,00 грн. (а.с.93). Загальний страховий стаж роботи позивачу визначено в розмірі 35 років 3 місяців 14 днів.

До заяви про призначення пенсії по інвалідності від 20.02.2023 позивачем було додано, зокрема відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача від 29.01.2023 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС, в яких зазначено інформацію про суми страхових внесків, які надійшли до пенсійного фонду російської федерації, однак при призначені пенсії відповідачем такі відомості протиправно не враховано.

Таким чином, за результатами повторного розгляду заяви позивача від 20.02.2023 відповідачем прийнято рішення №61 від 04.09.2023 про призначення позивачу пенсії, зараховано спірні періоди роботи до страхового стажу, однак при обчисленні пенсії пенсійним органом не враховано заробітну плату (дохід) за період страхового стажу позивача на території російської федерації.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування при обчисленні пенсії по інвалідності позивачу заробітної плати згідно відомостей пенсійного фонду російської федерації від 29.01.2023 про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 04.01.2023 обчислення призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності із врахуванням наведених у відомостях пенсійного фонду російської федерації від 29.01.2023 про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС сум виплат за періоди з 20.03.2007 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 11.08.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 05.03.2022.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Що стосується даних у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача від 29.01.2023 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС, про сплату страхових внесків за період з 27.03.2006 по 20.09.2006, то суд зауважує, що вказані відомості містять дані про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків за цей період ПАТ «Славнефть-мегионнефтегазгеология» страховий стаж роботи на якому не був предметом спору у справі №300/1718/23, не зазначений в трудовій книжці позивача, не зарахований відповідачем до страхового стажу позивача і не є предметом спору в цій справі.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту позовної заяви слідує, що у цій справі предметом позову є правильність розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії по інвалідності згідно страхового стажу і сплачених страхових внесків, а підставою позову є зазначені позивачем обставини, якими він обґрунтовує своє право на перерахунок розміру пенсії по інвалідності. Відтак, оцінку наведеним позивачем у заяві від 14.03.2024 твердженням про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення суду від 02.06.2023 в справі №300/1718/23 до теперішнього часу не нараховано і не виплачено надбавку, як жителю гірського населеного пункту, в межах цієї справи суд не надає. Відповідачем у цій справі позивачем визначено тільки Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Жодних позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 не заявлено.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування при обчисленні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 заробітної плати згідно відомостей пенсійного фонду російської федерації від 29.01.2023 про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () здійснити з 04.01.2023 обчислення призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності із врахуванням наведених у відомостях пенсійного фонду російської федерації від 29.01.2023 про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, форми СЗИ-ИЛС сум виплат за періоди з 20.03.2007 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 21.08.2017, з 05.12.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 11.08.2018, з 05.04.2019 по 02.07.2019, з 16.07.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 08.02.2021, з 15.02.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 05.03.2022.

В задоволені решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.