Справа № 214/9307/23
Суддя: Ковтун Н. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/9307/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 травня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

за участю:секретаря судового засідання - Фартушної Є.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі адміністративну справу №214/9307/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сагайдак Денис Сергійович до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2023 року адвокат Сагайдак Д.С., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати повністю постанову серія ЕАТ, №8185808 від 22.11.2023 року прийняту відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого позову зазначив, що постановою інспектора поліції ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серія ЕАТ, №8185808 від 22.11.2023 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Позивач не погоджується з таким рішенням оскільки вважає, що на день складання постанови, його не було позбавлений права керування, відповідно, у його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення за ознаками ч.4 ст.126 КУпАП. Пояснює це тим, що 24.07.2023 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області у справі №193/561/23 було прийнято постанову, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Проте, постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області у справі №193/561/23 захисником позивача було оскаржено в апеляційній інстанції та вона не набрала законної сили. Оскільки станом на 22.11.2023 року (на день складання оскаржуваної постанови, серії ЕАТ, №8185808 від 22.11.2023 року) справу №193/561/23 апеляційним судом розглянуто ще не було, позивач вважає, що мав законне право керувати транспортним засобом.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року адміністративний позов було залишено без руху та був наданий час для усунення недоліків.

29.11.2023 року позивачем було надано заяву з усунутими недоліками.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у встановлений судом строк та у передбаченому чинним законодавством порядку подала до суду відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень проти заявлених позовних вимог зазначила про те, що 22.11.2023 року інспектором ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП було зупинено транспортний засіб позивача і під час перевірки документів, було встановлено, що водія, постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 року було позбавлено права керування строком на 1 рік. Зазначила, що дану постанову Софіївського районного суду було отримано працівниками відділення поліції №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з відміткою про набрання законної сили. Після з`ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 20400,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, серія ЕАТ №8185808 від 22.11.2023 року. Факт скоєння правопорушення підтверджується усним поясненням позивача та відеозаписом з бодікамери інспектора.

10.01.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року було витребувано у ВП №9 копію постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області, на підставі якої було внесена в ІПНП "Армор" інформація, щодо позбавлення позивача права керування.

Відповідно до довідки 24.01.2024 року ухвалу суду було отримано, однак станом на 14.05.2024 року ухвала суду виконана не була.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

У свою чергу частиною 2 статті 77 КАС України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням відповідно до диспозиції частини 4 статті 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 22.11.2023 інспектором ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ, №8185808 відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З описової частини зазначеної постанови вбачається, що підставою її винесення став установлений факт, що ОСОБА_1 22.11.2023 о 08.39 год. в АДРЕСА_1 керував автомобілем без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування 24.07.2023 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області.

Об`єктивна сторона можливого порушення у діях водія ОСОБА_1 , встановлена працівником органу Національної поліції, полягає у керуванні транспортним засобом без права керування у зв`язку із позбавленням позивача вказаного спеціального права рішенням суду.

Питання допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМУ від 08.05.1993 за № 340 (зі змінами).

Відповідно до п. 2 Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Право на керування транспортними засобами категорії В надається особам, які досягли вісімнадцятирічного віку (п. 6 Положення).

Відповідно до п. 16 Положення посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

На підставі п. 20 Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Обов`язковість постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Порядок виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення про позбавлення спеціального права визначений Главою 30 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317-1 КУпАП).

Вказана норма кореспондує вимогам Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону).

Тимчасове вилучення посвідчення водія є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що встановлено статтею 265-1 КУпАП, яке застосовується поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Процедура тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення регламентована Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1086 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Порядку (в редакції, чинній на день винесення оскаржуваної постанови) посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі (п. 4 Порядку).

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення (п. 5 Порядку). Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Зі змісту оскаржуваної постанови та дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що при встановленні у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, інспектор поліції ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції виходив із того, що позивач рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 року по справі №193/561/23 позбавлений права керування. Натомість представник позивача на обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що станом на 22.11.2023 року (на день складання оскаржуваної постанови, серії ЕАТ, №8185808 від 22.11.2023 року) справа №193/561/23 знаходилась на розгляді в Дніпровському апеляційному суді. В підтвердження чого, представник позивача надав судову повістку-повідомлення про судове засідання у Дніпровському апеляційному суді по справі №193/561/23. Таким чином, постанова Софіївського районного суду Дніпропетровської області у справі №193/561/23 від 24.07.2023 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, станом на 22.11.2023 року, не набрала законної сили. У відповіді на відзив до позовної заяви представник позивача, ОСОБА_2 , зазначає про те, що позивач особисто не приймав участі у судовому засіданні в Софіївському районному суді Дніпропетровської області при розгляді справи про адміністративне правопорушення №193/561/23, що підтверджується матеріалами справи, так як скористався своїм конституційним правом на правову допомогу та уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Богославським А.С., оскільки позивач не є фахівцем у галузі права. Після розгляду справи зазначеним вище судом позивач цікавився у адвоката результатом такого розгляду, на що останній повідомив, що судом прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками ст.130 КУпАП, однак вказана постанова суду першої інстанції чинності не набула оскільки перебуває на оскаржені в Дніпровському апеляційному суді. Вказані обставини не викликали й не могли викликати будь-яких сумнівів у позивача, так як наявність апеляційного провадження по справі №193/561/23 підтверджувалось інформуванням його про судове засідання в Дніпровському апеляційному суді, призначеному на 27.11.2023 року. Таким чином, позивач об`єктивно не знав та не міг знати про те, що постанова по справі №193/561/23 від 24.07.2023 року набрала чинності, так як він отримав судову повістку про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а копію оскаржуваної постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області, з відміткою про набрання нею чинності, йому особисто направлено та вручено її не було. У зв`язку із чим, 22.11.2023 року він керував транспортним засобом вважаючи, що такі його дії є правомірними.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що станом на 22.11.2023 року, позивач правомірно вважав, що постанова Софіївського районного суду Дніпропетровської області у справі про адміністративне правопорушення №193/561/23 не набрала законної сили, відтак він мав можливість керувати транспортними засобами не порушуючи закон.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Також під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З аналізу наведених норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що законодавцем визначено порядок набуття спеціального права керування транспортними засобами, визначено порядок користування цим правом, а також регламентовані підстави і порядок позбавлення такого права у випадку вчинення грубого, повторного або систематичного порушення порядку користування цим правом. У свою чергу моментом встановлення факту вчинення особою такого порушення законодавець пов`язує із набранням законної сили рішенням суду, під час ухвалення якого суд одночасно вирішує питання про позбавлення наданого особі спеціального права. Вирішення питання про позбавлення особи наданого їй спеціального права є виключною компетенції суду під час розгляду відповідної справи. У свою чергу обов`язковою умовою для визначення моменту початку позбавлення права керування транспортними засобами є дата набрання рішенням законної сили. До цього моменту до порушника може бути застосована процедура тимчасового вилучення посвідчення водія, як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що за своєю суттю не є позбавленням права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не є обґрунтованою, оскільки станом на 22.11.2023 року ОСОБА_1 спеціального права позбавлений не був, у зв`язку з оскарженням постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області у справі №193/561/23 в суді апеляційної інстанції. Відповідно у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ, №8185808 від 22.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень визнати протиправною та скасувати, провадження у справі закрити.

Рішення набирає законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження, а якщо його буде оскаржено в апеляційному порядку - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 50069, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Вільної Ічкерії, буд.11.

Суддя Н.Г. Ковтун