Справа № 460/17911/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2024 року м. Рівне №460/17911/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів оплачуваної праці за час відбування покарання у ДУ "Городищенська колонія (№ 96)": з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017 по час звернення з відповідною заявою від 20.01.2023;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди оплачуваної праці за час відбування покарання у ДУ "Городищенська колонія (№ 96)": з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017 по час звернення з відповідною заявою від 20.01.2023.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач відбуває покарання Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96) з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017. Зазначає, що під час відбуття покарання був працевлаштований та отримував заробітну плату на ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 96)" та ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)". 20.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку та зарахування до страхового стажу періодів оплачуваної праці за час відбування покарання, однак пенсійний орган повідомив про відсутність підстав для зарахування вищезазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

25.10.2023 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Звертає увагу на те, що у листі ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, відтак відсутні підстави для зарахування до загального страхового стажу позивача періоди оплачуваної праці за час відбування покарання, зокрема з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017 по 20.01.2023. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 28.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності.

Копією посвідчення Серія НОМЕР_1 , виданого 16.07.2019 Рівненською обласною державною адміністрацією підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

Згідно довідки від 24.08.2022 № 10/2914 позивач відбував покарання в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96)" з 08 липня 2004 року по 04 грудня 2017 року та відбуває покарання з 30 серпня 2017 року по час видачі довідки.

Довідкою від 24.08.2022 № 10/2914 стверджується, що згідно книги наказів:

ОСОБА_1 працевлаштований на ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 96)" - наказ № 25 від 25.09.2017;

ОСОБА_1 працевлаштований в ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 95)" - наказ № 41 від 09.12.2020;

укладено цивільно-правовий договір № 28 від 06.06.2022 між ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 95)" та ОСОБА_1

20.01.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до страхового стажу періодів оплачуваної праці за час відбування покарання та призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Листом від 27.02.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що у листі ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" від 24.08.2022 № 10/2914 відсутні відомості про те, що позивач підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Зауважує, що відповідно до пункту 12-1 Порядку № 637, період роботи засуджених зараховується до стажу роботи за умови підтвердження платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами щодо поштових переказів, іншими документами про сплату страхових внесків або інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), установи виконання покарань із зазначенням відомостей про те, що особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Статтею 11 Закону № 1058-IV визначено перелік осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, пунктом 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відбував покарання в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96)" з 08 липня 2004 року по 04 грудня 2017 року та відбуває покарання з 30 серпня 2017 року по час видачі довідки включно.

01.01.2004 набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України від 11 липня 2003 року № 1129-IV (далі КВК України) відповідно до якого кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Відповідно до частини першої статті 118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Частиною першою статті 120 КВК України встановлено, що праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 122 КВК України (в первинній редакції), час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії після звільнення за умови сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Законом України «Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів» від 08.04.2014 № 1186-VІІ та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 № 1492 VІІІ внесені зміни до статті 122 КВК України, які передбачають, що засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Таким чином, засуджені до відбування покарання в місцях позбавлення волі, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковими трудовими договорами, є застрахованими особами, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а суми виплат, отримані ними, є базою для нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

В свою чергу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 12 Порядку № 637 передбачено, що період роботи засуджених зараховується до стажу роботи за умови підтвердження платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами щодо поштових переказів, іншими документами про сплату страхових внесків або інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), установи виконання покарань із зазначенням відомостей про те, що особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З аналізу вищенаведених норм права, суд дійшов висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для зарахування до страхового стажу особи, який враховується при призначенні їй пенсії, періоду відбування покарання у відповідному закладі обмеження чи позбавлення волі є наявність сукупності двох умов: 1) підтвердження трудового стажу особи відповідною довідкою; 2) сплата особою страхових внесків протягом такого періоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 211/3009/17.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був працевлаштований на ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 96)" (наказ № 25 від 25.09.2017) та в ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (наказ № 41 від 09.12.2020). Крім того, між ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" та ОСОБА_1 06.06.2022 укладено цивільно-трудовий договір № 28.

Листом від 27.02.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивачу, що до його загального страхового стажу не зараховано періоди оплачуваної праці за час відбування покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№ 96)» з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 04.12.2007 по 30.08.2017 по час звернення з відповідною заявою від 20.01.2023, оскільки відсутні відомості про те, що позивач підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом досліджено довідку Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" № 10/2914 від 24.08.2022 відповідно до якої:

заробітна плата позивача за 2006 рік склала 2264,00 грн, а саме: квітень - 350,00 грн, травень - 350,00 грн, червень -350,00 грн, липень - 375,00 грн, листопад - 450,00 грн, грудень - 389,00 грн. Дані про нарахування єдиного соціального внеску відсутні;

заробітна плата позивача за 2007 рік склала 4992,08 грн, а саме: січень - 475,00 грн, лютий - 451,05 грн, березень - 427,94 грн, квітень - 660,00 грн, травень - 550,00 грн, червень - 482,07 грн, липень - 599,21 грн, серпень - 300,00 грн, вересень - 440,00 грн, жовтень - 606,81 грн. Дані про нарахування єдиного соціального внеску відсутні;

заробітна плата позивача за 2017 рік склала 450,00 грн, а саме: жовтень - 450,00 грн. Дані про нарахування єдиного соціального внеску відсутні;

заробітна плата позивача за 2018 рік склала 1185,75 грн, а саме: травень - 930,75 грн, червень - 255,00 грн. Дані про нарахування єдиного соціального внеску відсутні;

заробітна плата позивача за 2019 рік склала 93,00 грн, а саме: лютий - 88,00 грн, вересень - 5,00 грн. Дані про нарахування єдиного соціального внеску відсутні;

заробітна плата позивача за 2020 рік склала 3068,50 грн, а саме: лютий - 1500,00 грн, березень - 15,00 грн, квітень - 260,00 грн, травень - 600,00 грн, грудень - 693,50 грн. Дані про нарахування єдиного соціального внеску відсутні;

заробітна плата позивача за 2022 рік склала 50,00 грн, а саме: червень - 50,00 грн. Сума сплаченого єдиного соціального внеску за червень становить 12,10 грн.

Відповідно до довідки Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" № 10/2417 від 21.06.2023 позивачу було виплачено заробітну плату у розмірі 12,50 грн та сплачено відповідні податки у загальній сумі 12,50 грн, однак така довідка не надавалась Головному управлінню Пенсійного фонду України оскільки видана 21.06.2023.

Враховуючи те, що факт сплати страхових внесків позивачем у спірний період не підтверджено, відсутні правові підстави для врахування до його загального страхового стажу період роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі у Державній установі "Городищенська колонія (№ 96)", а саме з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017 по час звернення з відповідною заявою від 20.01.2023.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 326/1422/16-а (2-а/326/40/2016), що враховується судом при вирішенні цього спору.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів оплачуваної праці за час відбування покарання в Державній установі "Городищенська колонія (№ 96)": з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017 по час звернення з відповідною заявою від 20.01.2023 та зобов`язання зарахувати вказаний період до страхового стажу ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідачем доведено правомірність відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів оплачуваної праці за час його відбування покарання в Державній установі "Городищенська колонія (№ 96)" з 08.07.2004 по 04.12.2007 та з 30.08.2017 по час звернення з відповідною заявою від 20.01.2023, відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)",с. Городище,Рівненський район, Рівненська область,35341, ЄДРПОУ/РНОКПП )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя О.В. Поліщук