Справа № 200/2132/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року Справа№200/2132/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом адвоката Чумак Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд надійшов позов адвоката Чумак Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області №75 від 28.02.2024 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 21.02.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно ч.1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 01.06.1981, з 10.11.1980 по 19.02.2000 в колгоспі ім. Мічуріна, та з 11.03.2000 по 30.11.2001 в СТОВ Новотроїцьке.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що хоча трудова книжка позивача і містить недоліки в її оформлення, проте запис щодо дати наказу про прийняття на роботу є свідченням того, що позивач була прийнята на роботу у 2000 році. Позивач вважає, що відповідач не скористався визначеним ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правом вимагати відповідні документи від підприємств, організацій окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, та протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач вказав, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості, згідно поданих заявником документів.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 .

21.02.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №75 від 28.02.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Так, згідно з вказаним вище рішенням: вік заявника 63 роки 5 місяців; страховий стаж особи становить 15 років 4 місяці 6 днів.

При цьому зазначено, що за доданими документами:

- до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 11.03.200 по 30.11.2001, оскільки некоректно занесена дата початку періоду роботи;

- не враховано довідку №12.01519/171 від 14.09.2023, оскільки у довідці зазначено не повне П.І.Б.;

- до розрахунку страхового стажу не враховано період догляду за дитиною до 3-х років 08.07.1989 р.н., оскільки відсутня інформація про виховання дитини до трьохрічного віку.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої соціальні права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з п.1 ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

За приписами ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, а саме, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд ураховує, що згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до п.п.1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п.5 Основних Положень).

Згідно з п.6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також, слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до п.8 Основних Положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058 стала відсутність у неї достатнього страхового стажу.

В оскаржуваному рішенні пенсійним органом вказано, що страховий стаж позивача становить 15 років 4 місяці 6 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою з 11.03.200 по 30.11.2001, оскільки некоректно занесена дата початку періоду роботи;

- не враховано довідку №12.01519/171 від 14.09.2023, оскільки у довідці зазначено не повне П.І.Б.;

- до розрахунку страхового стажу не враховано період догляду за дитиною до 3-х років 08.07.1989 р.н., оскільки відсутня інформація про виховання дитини до трьохрічного віку.

Так, судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_2 з датою заповнення 01.06.1981, позивач щодо спірних періодів:

- 10.11.1980 прийнята у члени колгоспу ім. Мічуріна (згідно наказу №2 від 18.02.1981, запис №1);

- 19.02.2000 звільнена у зв`язку з реформуванням по переводу (згідно наказу №2 загальних зборів від 19.02.2000, запис №3);

- 11.03.200_ прийнята в члени СТОВ «Новотроїцьке» по переводу у зв`язку з реформуванням КСП ім. Мічуріна (згідно наказу №3 від 14.03.2000, запис №4);

- 30.11.2001 звільнена у зв`язку із закінченням трудового договору (згідно наказу №18 від 30.11.2001, запис №5).

Дійсно, запис №4 містить некоректну інформацію щодо року прийняття позивача в члени СТОВ «Новотроїцьке». При цьому, з дати наказу про прийняття прийнята в члени СТОВ «Новотроїцьке» по переводу у зв`язку з реформуванням КСП ім. Мічуріна вбачається рік 2000.

Разом з тим, суд зазначає, що ведення трудових книжок у вказаний період здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 № 162 (надалі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції № 162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін", п.1 ст.29 КЗпП РСФСР".

Також пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників і службовців".

Згідно пункту 18 вказаної Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Також Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.08.2019 у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, територіальний орган Пенсійного фонду може скористатись своїм правом перевірки даних трудової книжки позивача. Проте відповідач таким правом не скористався.

Також, суд зазначає, що на виконання пункту 5 та 6 Порядку ведення трудових книжок колгоспників, врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, роботодавцем (колгоспом) вівся розділ V трудової книжки колгоспника, який називався трудова участь у громадському господарстві, в якому зазначалися відомості встановлених у колгоспі річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Так, у розділі V трудова участь у громадському господарстві трудової книжки колгоспника позивача НОМЕР_1 містяться відомості, згідно з яких вбачається встановлений колгоспом мінімум та вироблені вихододні трудової участі в колгоспі, а саме: за роки 1982, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997 ОСОБА_2 виконала встановлений мінімум трудової участі в колгоспі, за 1981, 1998, 1999 - встановлений мінімуму трудової участі у колгоспі позивачем не виконаний, як і за 1983 та 1989 оскільки перебувала в декретній відпустці.

Крім того, разом із заявою про призначення пенсії позивач надавала архівні довідки Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 14.09.2023 №12.05-19/171, №12.05-19/172, якими підтверджується спірний період роботи ОСОБА_1 .

Проте, з рішення відповідача вбачається, що архівну довідку №12.05-19/171 від 14.09.2023 не враховано, оскільки у довідці зазначено не повне П.І.Б.

Дослідивши вказану довідку, суд зазначає, що остання видана Шахівською сільською військовою адміністрацію Покровського району Донецької області адресату - ОСОБА_1 .

Отже, твердження відповідача про відсутність у вказаній довідці повного ОСОБА_3 є безпідставним та помилковим.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 01.06.1981, з 10.11.1980 по 19.02.2000 в колгоспі ім. Мічуріна та з 11.03.2000 по 30.11.2001 в СТОВ «Новотроїцьке», суд зазначає наступне.

Дослідивши розрахунок стажу, що наданий пенсійним органом на вимоги ухвали суду, судом встановлено, що період роботи позивача у колгоспі ім. Мічуріна з 10.11.1980 по 19.02.2000 зарахований частково, а саме: з 20.11.1982 по 19.11.1985 (як догляд за дитиною до 3 років) та з 27.12.1993 по 19.02.2000.

Отже, підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 20.11.1982 по 19.11.1985 та з 27.12.1993 по 19.02.2000 відсутні, оскільки вказані періоди зараховані відповідачем.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зарахування періоду роботи з 20.11.1982 по 19.11.1985 та з 27.12.1993 по 19.02.2000, як заявлених безпідставно.

Стосовно інших періодів.

Відповідно до пункту "ж" абз. 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно пункту 11 вказаного Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3- річного віку мати не працювала.

Копіями свідоцтва про народження, що містяться в матеріалах справи, підтверджено те, що позивач є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, як вбачається з трудової книжки позивача (згідно з даними щодо виконання річного мінімуму) та архівної довідки Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 14.09.2023 №1205-19/171 ОСОБА_1 працювала з лютого 1990 року (до досягнення дитиною віку трьох років).

Отже, період догляду за дитиною до виходу на роботу в лютому 1990 року повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що відповідач діяв всупереч законодавству у сфері пенсійного забезпечення, не зарахувавши до загального страхового стажу позивача період трудової діяльності з 10.11.1980 по 19.11.1982, з 20.11.1985 по 26.12.1993, з 11.03.2000 по 30.11.2001 згідно записів трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 .

З урахуванням зазначеного, суд вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №75 від 28.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Отже, оскільки робота позивача у період з 10.11.1980 по 19.02.2000 та з 11.03.2000 по 30.11.2001 підтверджується записами трудової книжки колгоспника, архівними довідками Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 14.09.2023 №1205-19/171, №1205-19/172, ураховуючи, що періоди з 20.11.1982 по 19.11.1985 та з 27.12.1993 по 19.02.2000 зараховані до страхового стажу, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 21.02.2024, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1980 по 19.11.1982, з 20.11.1985 по 26.12.1993, з 11.03.2000 по 30.11.2001.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача, суд зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії рішенням №75 від 28.02.2024, ураховуючи, що у спірних правовідносинах негативні наслідки для позивача створює саме вказане рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом скасування рішення про відмову у призначенні пенсії.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми Закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією від 10.04.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

При цьому, ураховуючи, що фактично позовні вимоги задоволені, оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнано судом протиправним та скасовано, та зобов`язано частково урахувати спірні періоди, суд вважає, що судовий збір у розмірі 968,96 грн, за одну вимогу немайнового характеру, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №75 від 28.02.2024 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 116-а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про призначення пенсії за віком від 21.02.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.11.1980 по 19.11.1982, з 20.11.1985 по 26.12.1993, з 11.03.2000 по 30.11.2001 згідно із записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 116-а, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв