Справа № 160/3946/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2024 рокуСправа №160/3946/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
12 лютого 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син - ОСОБА_2 , який перебував на обліку пенсійного органу та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника (зміна годувальника) та надала документи на підтвердження спільного проживання та ведення сумісного господарства по день його смерті, задля встановлення факту перебування на утриманні сина. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.01.2024 року було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та зазначено, що не надано підтвердження того, що заявниця була на повному утриманні померлого годувальника та що допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Позивач не погодилась з таким рішенням відповідача 2, тому, звернулась до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. Витребувано у відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача-1 та представником відповідача-2 16.02.2024 року, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів.
14 березня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.02.2001 року та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Відповідно до статті 36 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до п.2.3, 2.11 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника крім інших документів подається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Відповідач -1 зазначає, що документом, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, є документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено терміни: довідка про реєстрацію місця проживання документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; орган реєстрації виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Для підтвердження факту перебування на утриманні померлого сина ОСОБА_2 , позивач надала Акт про фактичне проживання особи від 10.10.2023, складений Миколаївською сільською радою. Вищезазначений акт не є документом, що підтверджує факт перебування на утриманні померлого годувальника. З огляду на не підтвердження факту перебування на утриманні померлого годувальника, відсутні законні підстави для переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Також на виконання ухвали суду від 16.02.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області разом із відзивом надано матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 25.01.2001 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що з 01.04.2007 року ОСОБА_1 була переведена з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у зв`язку із смертю її чоловіка- ОСОБА_3 , у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08.09.2023 р.
08.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою в якій просила перевести її на пенсію по втраті годувальника у зв`язку із смертю її сина - ОСОБА_2 . Разом із заявою до пенсійного органу в тому числі було подано: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 Серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_2 № НОМЕР_3 ; акт проведення перевірки факту проживання від 10.01.2023 р.
Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади №2023/007205211 від 08.09.2023 року, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Також судом встановлено, що згідно з Актом проведення перевірки факту проживання від 10.10.2023 року, виданого депутатом Миколаївської сільської ради Сайгак В.О., « ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживала з сином ОСОБА_2 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і вели спільне господарство, ОСОБА_2 допомогав матері і фінансово».
ОСОБА_2 з 19.03.2007 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію за віком (шифр пенсії 117), що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивачки.
З 11.11.2009 року ОСОБА_2 було встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК №693740.
У зв`язку з впровадженням екстериторіальності її заяву позивачки від 08.01.2024 року було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та розглянуто ним.
Судом встановлено, що відповідачем-2 в оскаржуваному рішенні допущено помилку в його даті, так зазначено « 15.01.2023», проте фактично дата його прийняття « 15.01.2024».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.01.2024 року №29 позивачу було відмовлено у зміні годувальника та перерахунку пенсії. Рішення мотивоване тим, що, відповідно до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Розглянувши надані документи, встановлено, що не надано підтвердження, що заявниця була на повному утриманні померлого годувальника та що допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування заявниці: місця проживання годувальника і заявниці за даними пенсійних справ різні. Враховуючи вищезазначене, пенсійним органом прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до її заяви № 68 від 08.01.2024.

Вважаючи рішення відповідача-2 у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 10 Закону України № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Так, згідно з ч.1 ст. 36 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, зазначеною нормою закону визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-ІV чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону №1058-ІV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Таким чином, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (в редакції на час призначення пенсії за віком позивачки - 25.01.2001 року), право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не

менше 20 років.

Тобто, на момент виникнення спірних відносин (січень 2024 року), позивачка являлась непрацездатною особою у відповідності до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 2.3 вказаного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що для призначення пенсії по втраті годувальника, або проведення перерахунку пенсії у зв`язку із зміною годувальника, заявником в обов`язковому порядку повинні бути надані документи, що підтверджують місце проживання (реєстрації) заявника та померлого годувальника, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

При цьому, відповідно до п. 2.11 Порядку № 22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Пунктом 2.22 Порядку № 22-1 передбачено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року №1871-IX (набрання законної сили 01.12.2021 року).

Місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади (п. 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка являється матір`ю померлого - ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 21.09.2023 року, є непрацездатною особою у відповідності до положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В якості підстави для відмови у перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника (зміна годувальника) відповідач-2 в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачкою не надано підтвердження, що вона знаходилась на повному утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 і допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до її існування, а також та обставина, що місця проживання годувальника і заявниці, за даними пенсійних справ, є різними.

Так, суд зазначає, що згідно із відомостями, що містяться в пенсійній справі ОСОБА_1 , місцем проживання позивачки зазначено: АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно із розрахунком пенсії ОСОБА_2 від 25.02.2023 року, що також міститься в матеріалах пенсійної справи, місцем проживання сина позивачки зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно зі заявою від 08.01.2024 року про перехід на пенсію по втраті годувальника у зв`язку із смертю її сина - ОСОБА_2 , позивачкою до пенсійного органу не було надано документів, що підтверджують місце проживання (за однією адресою) разом з ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд погоджується із висновками пенсійного органу щодо того, що місце проживання годувальника і заявниці є різними. Інших документів, що підтверджують місце проживання (за однією адресою) разом з померлим годувальником - ОСОБА_2 , заявницею не надано.

Крім того, суд зазначає, що в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили, що заявницею до пенсійного органу були надані документи про перебування її на утриманні померлого годувальника.

Подання позивачкою до пенсійного органу Акту проведення перевірки факту проживання від 10.10.2023 року, складеного депутатом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Сайгак В.О. про те, що ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживала з сином ОСОБА_2 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і вели спільне господарство, та ОСОБА_2 допомогав матері і фінансово, не може вважатись належним доказом перебування її на утриманні померлого сина за відсутності підтвердження факту сумісного проживання (за однією адресою).

Крім того, відповідно до роз`яснень, наданих в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою до пенсійного органу не було надано необхідні документи, зазначені в п. 2.3 Порядку № 22-1, що позбавляло відповідачів можливості прийняти рішення на користь позивачки.

За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 29 від 15.01.2023 (правильна дата 15.01.2024 року) про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по втраті годувальника у зв`язку із смертю сина (зміна годувальника) - є правомірним і підстави для його скасування, відсутні.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідачами доведено правомірність своїх дій та прийнятих рішень, натомість позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюєть у відповідності до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева