Справа № 161/2360/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 161/2360/24 пров. № А/857/6229/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради,

на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року (суддя Пушкарчук В.П., час ухвалення 12:08 год., місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №161/2360/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради,

про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі,

встановив:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, в якому просив: 1) постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Жищука Василя Віталійовича серії МVА №2314039 від 01.01.2024 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 200 гривень - визнати протиправною та скасувати; 2) провадження у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП - закрити; 3) вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2024 позов задоволено частково. Скасовано постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради серії MVA №2314039 від 01 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 грн. Справу відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, передано на новий розгляд Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухваленим із порушенням чинного законодавства, яке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що позивач не залишив на час паркування під лобовим склом свого транспортного засобу відповідний документ про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування, як цього вимагає Закон України «Про дорожній рух». Із наявної фотофіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак якого « НОМЕР_1 » знаходився на майданчику для платного паркування понад 10 хвилин, після спливу яких старшим інспектором (інспектором з паркування) департаменту муніципальної варти ОСОБА_2 під лобовим склом транспортного засобу не було виявлено документу про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування, а тому постанова серії MVA №2314039 від 01.01.2024 згенерована на відповідальну особу, за якою зареєстровано вказаний транспортний засіб - ОСОБА_1 , відповідає вимогам чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 20.02.2024, прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в позовних вимогах.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, вважаючи таку безпідставною. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності транспортний засіб - автомобіль Dаewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 34).

31 грудня 2023 року старшим інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради ОСОБА_2 було згенеровано повідомлення серії MVA №2314039, якою власника транспортного засобу Deawoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , було повідомлено про розгляд справи про порушення правил паркування за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, який призначено на 01.01.2024 (а.с. 8, 40).

01 січня 2024 року посадовою особою Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради було винесено постанову серії MVA №2314039, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 200 грн (а.с. 9, 40).

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу - автомобіля марки Deawoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , за те, що 31.12.2023 о 12:59 в м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого, 1, навпроти Завокзального ринку, особа, яка керувала транспортним засобом Deawoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила паркування транспортного засобу, а саме: не здійснила оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування (паркувальним майданчиком). Вказано, що фотозйомка (відеозапис) проводився спецзасобом марки Samsung SM-A546E/DS.

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою Департаменту муніципальної варти при винесенні щодо ОСОБА_1 оскаржуваної постанови не було враховано усіх обставин справи, а відтак не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення. З огляду на положення п.2 ч.3 ст.286 КАС України суд вважав за необхідне оскаржувану постанову відповідача скасувати, а справу за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, передати Департаменту муніципальної варти на новий розгляд.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження у цій справі за спірними правовідносинами є протиправність постанови інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Колегія суддів враховує, що згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями статей 245, 252, 280 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальникам.

Згідно пункту 8.4 «ґ» ПДР інформаційно-вказівні знаки - запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Пунктом 33.5.43 ПДР передбачено дорожній знак 5.43 «Зона стоянки», який позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Відповідно до пункту 33.7.14 ПДР табличка 7.14 «Платні послуги» застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 (далі Правила №1342), регламентовано організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. Правила поширюються на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики.

Пунктом 4 Правил №1342 визначено, що паркування це розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Пунктом 5 Правил №1342 передбачено, що паркування може бути платним або безоплатним відповідно до рішення органу місцевого самоврядування або оператора.

Відповідно до пункту 6 Правил №1342, контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).

Пунктом 26 Правил №1342 встановлено, що користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Відповідно до частини 1 ст.152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

У примітці до вказаної статті зазначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у порушенні правил паркування транспортних засобів, зокрема, неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну годину чи добу користування.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою статті 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

Частинами 3-5 ст.279-1 КУпАП встановлено, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів враховує, що дослідженню у вказаній справі підлягає обставина правомірності прийняття посадовою особою відповідача постанови серії MVA № 2314039 від 01.01.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

У розглядуваній справі суд встановив, що позивач до позовної заяви додав документ - платіжну інструкцію №19722-17, якою підтверджено проведення 31.12.2023 року о 12:32 год. оплати послуг паркування через термінал №1075555, який розташований у м.Луцьку по вул. Карпенка-Карого, 1, на рахунок отримувача КП «Автопарксервіс» на суму 10 грн. У призначенні платежу зазначено: КП «Автопарксервіс» (парковка м.Луцьк) ас8841вт. (а.с. 12).

Оскільки інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради є посадовою особою виконавчого органу міської ради, якому відповідно до статті 219 КУпАП надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 152-1 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення, то саме на нього покладено обов`язок з`ясувати обставини порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, зокрема, наявність події і складу такого адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що факт сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування підтверджено наданим позивачем платіжним документом - чеком паркомату, з якого можливо ідентифікувати як транспортний засіб, так і час, місце та тривалість паркування, а отже збитки державі, суспільним інтересам або безпосередньо громадянам не завдані, тоді як визначений санкцією частини 1 статті 152-1 КУпАП штраф спрямований саме на компенсацію збитків, завданих неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Будь-які відомості про те, що Департаментом муніципальної варти при розгляді справи про порушення правил паркування за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП враховувалася вищевказана обставина, сторона відповідача суду не надала.

На підставі встановленого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посадовою особою Департаменту муніципальної варти при винесенні щодо ОСОБА_1 оскаржуваної постанови не було враховано усіх обставин справи, а відтак не було належним чином з`ясовано чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП, тому наявні підстав для скасування постанови серії MVA № 2314039 від 01.01.2024 року, яка не відповідає критеріям законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Правильно суд першої інстанції врахував, що встановлені в ході розгляду даного спору обставини потребують правової оцінки щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, з огляду на наявність платіжної інструкції №19722-17 від 31.12.2023 року, яка може бути надана в ході нового розгляду справи, оскільки виключно під час здійснення такого провадження може бути перевірено факт виконання позивачем свого обов`язку щодо оплати послуг з користування майданчиком для платного паркування (паркувальним майданчиком), а тому оскаржувану постанову відповідача серії MVA №2314039 від 01.01.2024 необхідно скасувати, а справу за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, передати Департаменту муніципальної варти на новий розгляд.

Водночас, колегія суддів зазначає, що стаття 152-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування так і за вчинення інших порушень правил паркування транспортних засобів.

Частиною 5 статті 52-2 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що особи, які розміщують транспортні засоби на майданчику для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджено автоматизованої системи контролю оплати паркування, але фіксація обставин порушення правил паркування транспортних засобів здійснюється інспекторами з паркування в режимі фотозйомки (відеозапису), зобов`язані сплачувати вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу та залишати на час паркування під лобовим склом транспортного засобу відповідний документ про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Також, Правилами паркування транспортних засобів, які затверджені постановою КМ України №1342 від 03.12.2009 передбачено, що Користувач майданчику для паркування зобов`язаний, зокрема, сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки (пункт 26 Правил).

Відповідно до пункту 29 Правил, оплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, здійснюється у безготівковій формі за такими способами: - придбання паркувального талона з визначеною тривалістю паркування; - за допомогою засобів мобільного зв`язку; - через паркувальний автомат або платіжний пристрій з введенням реєстраційного номера транспортного засобу; - через автоматичний в`їзний та виїзний термінали.

Факт оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування підтверджується відповідним документом із зазначенням в ньому реєстраційного номера транспортного засобу, що розміщується під лобовим склом транспортного засобу, за винятком випадків оплати вартості послуг за допомогою засобів мобільного зв`язку, коли факт такої оплати підтверджується захищеною комп`ютеризованою системою, або випадків паркування на майданчиках, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата (перевірка оплати) здійснюється під час виїзду з такого майданчика.

Порушення цих Правил тягне за собою відповідальність згідно із законом (пункт 32 Правил).

Отже, наведеними вище нормами законодавства встановлено, що особи, які розміщують транспортні засоби на майданчику для платного паркування (користувачі майданчику для паркування) зобов`язані вчинити, зокрема, такі дії:

- сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу;

- залишити (розмістити) на час паркування під лобовим склом транспортного засобу відповідний документ про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Невиконання хоча б одного із вказаних обов`язків являється самостійним (окремим) порушенням правил паркування транспортних засобів, та як наслідок може тягнути за собою відповідальність, передбачену Законом, зокрема за ст.152-1 КУпАП.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову, у спосіб направлення справи відносно позивача ОСОБА_1 за ч.1 ст.152-1 КУпАП на новий розгляд до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради.

Такі висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги відповідача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з урахуванням приписів ч.6 ст.139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу понесених сторонами судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №161/2360/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 15.05.2024 року