Справа № 460/3381/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/3381/23 пров. № А/857/24889/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Гуляка В. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі № 460/3381/23 (головуюча суддя Дуляницька С. М., м. Рівне, повний текст судового рішення складено 09.11.2023) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2023 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2020 по день фактичного розрахунку 16.01.2023, але не більше як за шість місяців у сумі 84172,68 грн.; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2020 по день фактичного розрахунку 16.01.2023, але не більше як за шість місяців у сумі 84172,68 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що при звільненні позивача зі служби йому протиправно не виплачено усіх належних сум та компенсацій. Оскільки остаточний розрахунок здійснено із затримкою позивач вважає, що з врахуванням приписів ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Рівненській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2020 по 15.01.2023, але не більш як за шість місяців. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Рівненській області нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2020 по 15.01.2023 у розмірі 2511,38 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним Управлінням Національної поліції в Рівненській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що згідно із практикою Верховного Суду, суд має брати до уваги обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, а це перевищення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні над сумою компенсації у декілька разів та сплату компенсації одразу після набрання законної сили постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №460/19073/22. Вважає, що застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обов`язковою умовою у даному випадку. Відтак, вказує, що сума стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути співмірною із стягнутою сумою грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України (в подальшому в органах Національної поліції України) в період з 29.03.2002 по 04.05.2020.

Відповідно до наказу Головного управління національної поліції в Рівненській області від 04.05.2020 №63 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу супроводження Інтегрованої інформаційно-пошукової системи управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Рівненській області, 04.05.2020 звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів) відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі №460/19073/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2022, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 04.05.2020.

На виконання судового рішення у справі №460/19073/22 відповідачем 16.01.2023 виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення - 04.05.2020 у розмірі 13591,82 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством. Разом з тим, спеціальними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статтей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення позивача.

Отож, обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України.

При цьому, звільнення позивача зі служби відбулося без проведення остаточного з ним розрахунку.

Так, передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Частинами 1 і 2 ст. 51 Бюджетного кодексу України прямо визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, поліцейські, а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, пенсіонери з числа військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та члени їхніх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, а саме невиплати у день звільнення зі служби грошового забезпечення в повному обсязі за період затримки такого розрахунку.

Головним Управлінням Національної поліції в Рівненській області не було проведено з ОСОБА_1 під час звільнення зі служби (04.05.2020) остаточний розрахунок та не виплачено в повному розмірі грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З матеріалів справи видно, що 16.01.2023 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 Головним Управлінням Національної поліції в Рівненській області перераховано заборгованість в сумі 13591,82 грн.

Виходячи з наведеного, час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає з 05.05.2020 по 16.01.2023.

19.07.2022 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022, яким викладено в новій редакції норму ст. 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюються не більш, як за шість місяців.

Оскільки з позовною заявою позивач звернувся до суду після встановлення вказаного обмеження, то час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 розраховується з врахуванням шестимісячного обмеження та складає з 15.07.2022 по 16.01.2023 (184 дні).

Щодо визначення конкретної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, слід зазначити наступне.

Як вказано у довідці Головного Управління Національної поліції в Рівненській області №124 від 01.02.2023, розмір грошового забезпечення позивача за березень 2020 року склав 14026,88 грн., за квітень 2020 року 14030,73 грн.

Відтак середньоденний заробіток становить 459,96 грн. (28057,61 грн./61 день).

Тому, сума середнього заробітку, що підлягає до відшкодування, вирахувана шляхом множення середньоденного заробітку (459,96 грн.) на число календарних днів за період з 15.07.2022 по 16.01.2023, становить понад 2511,38 грн., а отже відсутні підстави для зменшення присудженої судом першої інстанції до стягнення суми.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині. Підстави для зменшення присудженої судом першої інстанції до стягнення суми відсутні.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі № 460/3381/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
В. В. Гуляк