Справа № 300/582/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/582/23 пров. № А/857/1336/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Остап`юком С.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просила визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у щодо не зарахування до її стажу періоду роботи з 02.01.1993 до 15.05.1995 та періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 26.09.2000 до 24.03.2001 та зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву від 01.12.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням стажу роботи за період з 02.01.1993 до 15.05.1995 та періоду отримання матеріальної допомоги з 26.09.2000 до 24.03.2001.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за результатами розгляду заяви позивачки від 01.12.2022 та доданих до неї документів, не зараховано період її роботи з 02.01.1993 до 15.05.1995, оскільки відсутня печатка при звільненні. Період отримання матеріальної допомоги з 26.09.2000 до 24.03.2001 також не зараховано, оскільки до страхового стажу включається виплата матеріальної допомоги у період підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, в записах трудової книжки на зазначено причину виплати допомоги.

Позивачка не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.12.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком.

Довідкою №2615- від 16.12.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджено місце проживання позивачки : АДРЕСА_1 .

Заяву позивачки після її реєстрації, за принципом екстериторіальності, було передано на розгляд ГУ ПФУ в Чернівецькій області, рішенням якого №47 від 08.12.2022 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Вказаним рішенням встановлено, що на момент звернення позивачки за призначенням пенсії її страховий стаж становив 28 років 4 місяці 7 днів, при необхідному 29 років. До страхового стажу позивачки не зараховано період з 02.01.1993 до 15.05.1995, оскільки відсутня печатка при звільненні, а також період отримання матеріальної допомоги з 26.09.2000 до 24.03.2001, оскільки до страхового стажу включається виплата матеріальної допомоги у період підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, в записах трудової книжки на зазначено причину виплати допомоги.

Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу періоду її роботи з 02.01.1993 до 15.05.1995 та періоду отримання матеріальної допомоги з 26.09.2000 до 24.03.2001, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди роботи позивачки та отримання матеріальної допомоги по безробіттю підлягають зарахуванню територіальним органом ПФУ до її страхового стажу, а дії відповідача щодо не зарахування цих періодів є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ч.4 ст.24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637), відповідно до п.1 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.17 Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Як видно з матеріалів справи, підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивачки з 02.01.1993 до 15.05.1995 слугувала відсутність печатки при звільненні, а щодо періоду отримання матеріальної допомоги з 26.09.2000 до 24.03.2001, пенсійний органу посилається на те, що до страхового стажу включається виплата матеріальної допомоги у період підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, проте, в записах трудової книжки не зазначено причину виплати допомоги.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка у період з 02.01.1993 до 15.05.1995 працювала продавцем першої категорії в магазині №1.

З 26.09.2000 Херсонський міський центр зайнятості розпочав виплату позивачці матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.31 Закону України Про зайнятість населення, а з 24.03.2001 таку виплату припинено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 Про трудові книжки працівників, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 09.08.2019 по справі №654/890/17, від 21.02.2018 по справі №687/975/17, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а.

Колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а.

Більше того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення пенсійного органу до підприємств, у яких працювала позивачка або до архівної установи для підтвердження відомостей щодо спірних періодів її роботи. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.24 Закону №1058, період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно абз.5 п.п.2.1 п.2 розділу ІІ Порядку №22-1, період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01.01.2010 на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01.01.2010 - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що до страхового стажу позивачки підлягає зарахуванню період отримання допомоги по безробіттю з 26.09.2000 до 24.03.2001, який підтверджений її трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , а доводи відповідача про відсутність у трудовій книжці позивачки причин виплати їй допомоги, як підставу для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу, є безпідставним, та є проявом надмірного формалізму.

Відтак, з урахуванням висновку про протиправність не зарахування пенсійним органом спірних періодів роботи позивачки та отримання нею допомоги по безробіттю, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі підлягають зарахуванню до її страхового стажу, а за наявності встановленого необхідного стажу, вона мала право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року по справі №300/582/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук