Справа № 600/6386/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у роз`ясненні судового рішення

16 травня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6386/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Міністерства внутрішніх справ України про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 а (за віком);

- визнати припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 а (за віком); визнано припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції ID:5660-3894-1847-0342 судового збору у розмірі 2148,00 грн.

03.05.2024 року представником Міністерства внутрішніх справ України через систему «Електронний суд» подано до суду заяву про роз`яснення судового рішення у вказаній адміністративній справі, в якій просить:

- роз`яснити рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 600/6386/23-а, у частині: «визнати припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року», а саме, який саме пункт Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ слід застосовувати при звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та механізм дій роботодавця під час процедури звільнення.

Враховуючи, що рішення суду у справі № 600/6386/23-а було ухвалено в спрощеному позовному провадженні і відсутня необхідність заслухати заявника, суд вважає за можливе вирішити дану заяву про роз`яснення судового рішення без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви про роз`яснення судового рішення зазначено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 . Таким чином, на теперішній час є чинним наказ МВС від 19.02.2021 № 78 о/с про поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ та скасовано наказ МВС від 01.08.2023 року № 1111 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. При цьому зазначеним рішенням суду першої інстанції визнано припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року.

Тобто, з урахуванням судового рішення, ОСОБА_1 вважається таким, що проходить службу в органах внутрішніх справ. Наголошує, що проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі Положення № 114), а тому припинення трудових відносин із ОСОБА_1 можливе виключно на підставі вимог цього Положення.

Зауважує, що підстава звільнення, визначена судовим рішенням, а саме констатація припинення трудових відносин між МВС та ОСОБА_1 без посилання на жодну норму законодавства, в Положенні № 114 не передбачена. У зв`язку із викладеним, просить роз`яснити механізм виконання резолютивної частини рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 600/6386/23-а в частині припинення трудових відносини між МВС та ОСОБА_1 .

Розглянувши вказану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 1-3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Досліджуючи наявність підстав для роз`яснення судового рішення, суд звертає увагу на те, що стаття 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Незрозумілість судового рішення є оцінним поняттям, а доцільність роз`яснення судового рішення приймається на розсуд суду, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Тобто, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для осіб, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності судового рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Суд також зазначає, що роз`яснення рішення полягає у викладенні судом його змісту у більш доступній, чіткій та конкретизованій формі, забезпечуючи при цьому дотримання принципу незмінності змісту рішення, та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду. Суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги. Не допускається також і зміна формулювання змісту судового рішення.

Позицію щодо незмінності судового рішення, зокрема, викладено в пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 Про судове рішення в адміністративній справі. Так, у даному пункті постанови Пленуму зазначено, що за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою. Результатом розгляду заяви про роз`яснення судового рішення є постановлення судом ухвали про задоволення заяви або відмову в задоволенні заяви. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як зазначено вище, у поданій заяві представник Міністерства внутрішніх справ України обґрунтовує необхідність роз`яснення судового рішення тим, що підстава звільнення, визначена судовим рішенням, а саме констатація припинення трудових відносин між МВС та ОСОБА_1 без посилання на жодну норму законодавства, в Положенні №114 не передбачена.

Оцінюючи доводи представника Міністерства внутрішніх справ України, суд констатує, що останній перед судом поставлено питання, які стосуються виключної компетенції суб`єкта владних повноважень (у даному випадку відповідача) в частині застосування норм законодавства, якими останній керується при оформленні трудових відносин з працівниками.

Також, варто відмітити те, що питання застосування до спірних правовідносин Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, не входило до предмета спору, і при розгляді справи у суді сторонами не констатувалося.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша стаття 2 КАС України).

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Роль суду в правовій державі, окрім іншого, полягає в забезпеченню правового порядку та правової визначеності. Суд не може використовуватись як механізм розбалансування правовідносин, його діяльність має відповідати вимогам справедливості та враховувати наслідки реалізації його рішень.

Суд наголошує, що сама наявність спору у цій справі обумовлена бездіяльністю МВС України, яка штучно породила трудові правовідносини між ним та ОСОБА_1 , де-факто, яких не існувало. А тому, у цій справі, судом і було надано оцінку щодо фактичного існування трудових правовідносин між МВС України та ОСОБА_1 , у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. Однак, судом не вирішувалося питання з яких підстав та в який спосіб МВС України має фактично документувати те, що трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року є фактично припиненими. Розсуд суду у такому випадку мав би наслідком підміни дискреційних повноважень роботодавця, яким і є Міністерством внутрішніх справ України, що є неприпустимим.

Вирішуючи цей спір по суті, суд має визначити свою роль у модерновому суспільстві, як умовного стабілізатора суспільних відносин, або їх дестабілізатора.

Однак, розсуд суду або іншими словами його дискреційні повноваження, має свої червоні лінії, перехід за які є порушенням права. Такими червоними лініями є розсуд роботодавця-суб`єкта публічного права, який зобов`язаний забезпечити дотримання вимог законодавства в частині належного оформлення трудових відносин між ним та працівникам. Втручатись в дискреційні повноваження роботодавця, значить підмінювати його і тим самим розділяти з ним відповідальність за допущені порушення.

Натомість, дискреційні повноваження роботодавця не є необмеженими, адже положення частини 2 статті 19 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як наслідок, саме Міністерством внутрішніх справ України, як роботодавець у спірних правовідносинах, має визначити та належним чином документувати з яких підстав та в який спосіб трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року є фактично припиненими.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що рішення, яке представник Міністерства внутрішніх справ України просить роз`яснити є цілком зрозумілим і таким, що не викликає труднощів в частині його виконання. За таких обставин, заява про роз`яснення судового рішення задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 241, 243, 248, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника Міністерства внутрішніх справ України про роз`яснення судового рішення відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею..

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов