Справа № 460/4958/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Дорошенко Н.О.

15 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/4958/23 пров. № А/857/5875/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу 4-го Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року у справі №460/4958/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 4-го Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до 4-го Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку, яке оформлене протоколом № 3 засідання житлової комісії від 26.08.2022р.;

- зобов`язати поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку в 4 Територіальному вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України з 01.06.2000р .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2024р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт 4-ий Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 28.04.2000р. проходив військову службу в підрозділах Служби безпеки України та обіймав посади у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , 10 територіальний вузол урядового зв`язку Служби безпеки України, що підтверджується наказом Служби Безпеки України № 583 від 28.04.2000р.);

З 20.12.2006р. наказом Служби Безпеки України № 1987-ос від 20.12.2006р. позивач призначений на посаду начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу 4 територіального вузла урядового зв`язку Служби Безпеки України.

Наказом Голови Держспецзв`язку № 58-ос від 08.02.2007р. ОСОБА_1 призначений на посаду головного спеціаліста відділу тилового забезпечення 4 територіального вузла урядового зв`язку ДССЗЗІУ, де в подальшому проходив військову службу на різних посадах, що відображено в біографічній довідці останього.

15.10.2020р. Наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 656-ос полковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби відповідно до п.п. "а" п.2 (у зв`язку з закінченням строку контракту) ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Збройних Сил України з посади заступника начальника 4 територіального вузла урядового зв`язку Держспецзв`язку, з виключенням зі списків особового складу 31.12.2020р.

Із змісту витягу з протоколу загальних зборів членів житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2000р. № 2 смт Миропіль, видно, що старшого лейтенанта ОСОБА_1 поставлено на чергу на поліпшення житлових умов з 01.06.2000р.

З 20.12.2006р. ОСОБА_1 продовжив військову службу в 4 територіальному вузлі урядового зв`язку Служби Безпеки України, місце дислокації якого м. Рівне.

В 2007р. позивач звернувся з рапортом (дата рапорту не вказана) на ім`я начальника відділу тилового забезпечення та просив клопотати перед начальником 4 ТВУЗ про постановку його та членів сім`ї на чергу на поліпшення житлових умов з 01.06.2000р. на сім`ю в складі трьох осіб. До такого рапорту долучено витяг з протоколу житлової комісії від 21.11.2000р. №2, довідку з БТІ №580 від 10.11.2006р., довідку №51 від 01.02.2007р. з попереднього місця служби.

Як видно з довідки №580 від 10.11.2006р., яка видана Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , по обліку технічної інвентаризації в АДРЕСА_2 будинок (домоволодіння, яке має право особистої власності) за ним (нею) не зареєстровано.

Крім того із змісту довідки № 51 від 01.02.2007р., яка видана 10 Територіальним вузлом урядового зв`язку та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 580 від 10.11.2006р. по обліку технічної інвентаризації видно, що будинок в АДРЕСА_1 (домоволодіння, яке має право особистої власності) за позивачем не зареєстровано. Дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 прописана за адресою: АДРЕСА_3 .

З витягу протоколу засідання житлово-побутової комісії 4 ТВУЗ від 21.05.2007р. № 15 видно, що розглянуто рапорт позивача про постановку в чергу на поліпшення житлових умов та ухвалено включити його в загальну чергу на поліпшення житлових умов з моменту перебування на черзі з попереднього місця проходження служби як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Склад сім`ї 3 особи: дружина ОСОБА_2 , 1979 р.н., дочка ОСОБА_3 з 01.06.2007р.

Як видно з акту обстеження житлових умов від 16.02.2016р. сім`я ОСОБА_1 в складі 4 осіб проживає в одній кімнаті трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_4 ; сім`я потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії 4 ТВУЗ Держспецзв`язку від 19.02.2016р. № 2 внесено зміни до облікової житлової справи позивача у зв`язку зі зміною в сімейному стані та відповідно до ст. 64 ЖК України включено до членів його сім`ї матір ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 15 від 14.02.2017р. погоджено наказ 4 ТВУЗ Держспецзв`язку від 28.11.2016р. № 32 у частині надання службових квартир у будинку АДРЕСА_5 , зокрема: ОСОБА_1 - 3-кімнатної квартири АДРЕСА_6 жилою площею 49,0 на склад сім`ї 4 особи (він, дружина, дочка. мати).

Згідно з витягом з протоколу засідання житлово-побутової комісії 4 ТВУЗ Держспецзв`язку від 26.08.2022р. № 3 до порядку денного включено питання про зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку.

Із змісту цього протоколу встановлено, що відповідно до інформації 10 ТВУЗ Держспецзв`язку (довідка з попереднього місця служби від 24.05.2022р. № 29) ОСОБА_1 складом сім`ї три особи перебував на квартирному обліку у 10 ТВУЗ Держспецзв`язку з 21.11.2000р. - 08.10.2003р. та знятий з черги на поліпшення житлових умов у зв`язку з отриманням житлової площі. З довідки з попереднього місця служби від 24.05.2022р. № 28 видно, що ОСОБА_1 отримав житлову площу: двокімнатну квартиру, житловою площею 27,34 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , зазначену квартиру не здавав.

Крім того, ОСОБА_1 під час зарахування на квартирний облік у 4 ТВУЗ Держспецзв`язку у 2007 році не повідомив зазначену інформацію щодо отримання квартири за попереднім місцем служби, що є підставою для зняття з квартирного обліку у разі подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, внесення у Списки, відповідно до абз. 5 п. 13 розділу ІІІ Інструкції.

Отже, Житлово-побутова комісія 4 ТВУЗ Держспецзв`язку вирішила зняти ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку 4 ТВУЗ Держспецзв`язку.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В абз.1, абз.4 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, видно, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

У разі смерті особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку на підставах, зазначених у абзаці першому цієї частини, яка відповідно до законодавства мала право на першочергове (позачергове) одержання житла, її сім`я зберігає право на одержання житла в тому самому порядку.

На виконання приписів ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок № 1081), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, яким визначено механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, , у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Із змісту п.6, п.22, п.30 Порядку № 1081 видно, що питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Також наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 380).

Цією Інструкцією визначено зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

п.1 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції № 380 передбачено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

Основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій), зокрема, є: прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань (пункт 5 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції № 380).

Порядок обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, визначено розділом VІ Інструкції №380, відповідно до п.2 якого військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до ст.34 Житлового кодексу Української УРСР.

Відповідно до п.20, п.21, п.25 розділу VІ Інструкції № 380 члени сімей, що перебували на обліку разом з військовослужбовцями, які загинули (померли), залишаються на обліку у військовій частині до отримання житла для постійного проживання.

Зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Члени сім`ї військовослужбовця, призвані або прийняті на військову службу (крім курсантів та військовослужбовців строкової служби), мають право залишатися на обліку в складі сім`ї військовослужбовця (за умови проходження служби в одному гарнізоні) або бути зарахованими на облік шляхом забезпечення постійним житлом окремо в порядку, визначеному цією Інструкцією, за умови наявної вислуги на військовій службі 20 років і більше.

Порядок забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців, які проходять військову службу в Адміністрації Держспецзв`язку, її територіальних органах, Головному управлінні урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку та підрозділах урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальних підрозділах, закладах, установах та інших організаціях Держспецзв`язку (далі - підрозділи Держспецзв`язку) та потребують поліпшення житлових умов, осіб, звільнених зі служби в Держспецзв`язку на посадах осіб рядового та начальницького складу, звільнених в запас або у відставку з військової служби в Держспецзв`язку, що залишилися перебувати на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у підрозділах Держспецзв`язку після звільнення, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців та членів сімей осіб рядового і начальницького складу, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби та служби на посадах осіб рядового і начальницького складу (далі - члени їх сімей) визначає Інструкція про організацію забезпечення житловими приміщеннями особового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членів сімей, затверджена наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 05.01.2016р. №3 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.02.2016р. № 172/28302 (далі - Інструкція).

В п.2-п.5 розділу І Інструкції видно, що військовослужбовці Держспецзв`язку та члени їх сімей мають право забезпечуватися житловими приміщеннями за місцем проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районних державних адміністрацій (далі - виконавчі органи) на загальних підставах відповідно до вимог законодавства.

Забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців Держспецзв`язку та членів їх сімей здійснюється шляхом: надання службових житлових приміщень; надання житлових приміщень для постійного проживання; надання житлової площі у гуртожитках курсантам навчальних закладів Держспецзв`язку (далі - курсанти), слухачам навчальних закладів Держспецзв`язку і військовослужбовцям Держспецзв`язку, які проходять військову службу в Держспецзв`язку за контрактом і перебувають у шлюбі; оренди житлових приміщень; виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення; виплати грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення.

Військовослужбовці Держспецзв`язку та члени їх сімей, які проживають разом з ними (крім курсантів), за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби (далі - близько розташовані населені пункти), забезпечуються службовими житловими приміщеннями.

Військовослужбовцям Держспецзв`язку, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання житлове приміщення.

Забезпечення військовослужбовців Держспецзв`язку та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного із числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла або надання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям Держспецзв`язку у межах норм, установлених законодавством.

З метою дотримання вимог законодавства під час ведення обліку військовослужбовців Держспецзв`язку, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей (далі - квартирний облік), розподілу житлової площі, призначеної для постійного проживання, та контролю за використанням житлових приміщень в Адміністрації Держспецзв`язку (підрозділах Держспецзв`язку) створюються житлово-побутові комісії (далі - ЖПК) ( п. 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу V Інструкції житлові приміщення для постійного проживання надаються військовослужбовцям Держспецзв`язку та особам, звільненим з військової служби в Держспецзв`язку (служби на посадах осіб рядового і начальницького складу Держспецзв`язку), які мають (мали на дату звільнення) вислугу на військовій службі (службі на посадах осіб рядового і начальницького складу Держспецзв`язку) 20 років і більше та перебувають на квартирному обліку в Держспецзв`язку, крім випадків, передбачених законодавством.

Разом із зазначеними в абзаці першому цього пункту особами житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються члени сімей, визначені статтею 64 Житлового кодексу України, внесені в особову справу військовослужбовця Держспецзв`язку (особи, яка перебуває на квартирному обліку), які проживають та перебувають разом з такими особами на квартирному обліку в Держспецзв`язку.

ст.34 Житлового кодексу України (в редакції чинній на час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 10 ТВУЗ) встановлює, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів України і Українською республіканською радою професійних спілок.

В ст.ст. 47, 48 Житлового кодексу України (в редакції чинній на час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 10 ТВУЗ) видно, що норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

ст.40 Житлового кодексу України (в редакції чинній на час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 10 ТВУЗ) встановлено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що із змісту витягу з протоколу загальних зборів членів житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2000р. видно, що лейтенанта ОСОБА_1 поставлено на чергу для поліпшення житлових умов з 01.06.2000р. (а.с. 23).

З витягу з особового рахунку № НОМЕР_2 ЖЕК від 23.09.2004р. видно, що відповідальний квартиронаймач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 зі зручностями, дві ізольовані кімнати, загальна житлова площа 27,34 м.кв., загальна жила площа 27,34 м.кв., склад сім`ї три особи. Підстави відкриття особового рахунку: протокол засідання житлової комісії № 8 від 17.06.2002р. виданий в/ч НОМЕР_1 (а.с. 43).

Як видно з витягу протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2004р. №18 дозволено обмін житла ОСОБА_5 , який займає житлову площу за адресою: АДРЕСА_7 (двохкімнатна, 44,1 кв.м. житлової площі) з ОСОБА_6 , який займає житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 (склад сім`ї три особи) (а.с. 44).

Із змісту довідки від 24.05.2022р. №29 виданої 10 ТВУЗ, видно, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у 10 ТВУЗ Держспецзв`язку з 21.11.2000р. - 08.10.2003р. та знятий з черги на поліпшення житлових умов у зв`язку з отриманням житлової площі. Склад сім`ї 3 особи (а.с. 83).

Відповідно до довідки від 24.05.2022р. №28 виданої 10 ТВУЗ, ОСОБА_1 отримував окрему двокімнатну квартиру, житловою площею 27,34 м2 за адресою: АДРЕСА_2 . В графах "здав" (повністю або частково, число, місяць, рік) або "приватизував, залишив повнолітнім членам сім`ї, житловою площею не забезпечувався" - відомості не відображені (прочерки) (а.с. 84).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на той факт, що в матеріалах справи відсутнє рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , 10 ТВУЗ про надання позивачу на сім`ю в складі три особи житлового приміщення в смт Миропіль Житомирської області, для постійного проживання, житлова площа якого дає підстави вважати, що відпала необхідність поліпшення житлових умов.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що також відсутнє й рішення відповідної житлової комісії про зняття ОСОБА_7 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у зв`язку з наданням двохкімнатної квартири житловою площею 27,34 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 .

Одночасно колегія суддів також звертає увагу апелянта на те, що протоколом засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30.09.2004р. № 18 дозволено обмін зазначеної житлової квартири в АДРЕСА_1 на двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_8 , і відхиляє покликання як на необґрунтовану інформацію:

1) наведену в довідці 10 ТВУЗ № 29 від 24.05.2022р. інформацію про те, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку до 08.10.2003р. та знятий з черги у зв`язку з отриманням житлової площі;

2) наведену в довідці 10 ТВУЗ № 28 від 24.05.2022р. інформацію про те, що позивач квартиру за адресою за адресою АДРЕСА_2 не здав, адже в подальшому, відповідно до протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30.09.2004р. № 18, в таку квартиру вселилася сім`я іншого військовослужбовця.

Згідно довідки від 16.12.2022р. №179 виданої 10 ТВУЗ, ОСОБА_1 отримував окрему двокімнатну квартиру, житлова площа 44,1 м2 за адресою: АДРЕСА_7 . В графах "здав" (повністю або частково, число, місяць, рік) або "приватизував, залишив повнолітнім членам сім`ї, житловою площею не забезпечувався" - відомості не відображені (прочерки) (а.с. 85, зворот).

Враховуючи дату надання житловою комісією в/ч НОМЕР_1 дозволу на обмін житловими приміщеннями (30.09.2004р.), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що утримання позивачем житлового приміщення в смт Понінка, Хмельницької області, об`єктивно не узгоджується з датою зняття його з обліку (08.10.2003р.), яка зазначена в довідці № 29 від 24.05.2022р. Отже, ця обставина додатково підтверджує факт перебування ОСОБА_1 на обліку як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, станом на 30.09.2004р.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт не виконав обов`язку визначеного ч.2 ст.77 КАС України, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Будь-яких належних та допустимих письмових доказів , в тому числі й рішення відповідної житлової комісії, про те, що квартира в АДРЕСА_8 надається ОСОБА_1 для постійного проживання, - 4-им Територіальним вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не надано суду.

Колегія суддів також звертає увагу і на те, що за попереднім місцем служби сім`я позивача перебувала на обліку в складі три особи (дружина та донька). Відомості про включення до складу його сім`ї іншої особи в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів зазначає, що позивач та члени його сім`ї, яким надавалися вищевказані житлові приміщення для проживання за попереднім місцем проходження військової служби, не скористалися правом приватизації такого житла. З 20.12.2006р. ОСОБА_1 призначений на посаду в 4 ТВУЗ Держспецзв`язку, у зв`язку з чим змінив місце проживання на місто Рівне. На час виникнення спірних правовідносин позивач житлом для постійного проживання не забезпечений та проживає в службовому житловому приміщенні.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що особа, яка ймовірно може бути членом сім`ї позивача, приватизувала вищевказану квартиру в АДРЕСА_8 , оскільки такі доводи ґрунтуються лише на припущеннях.

Із змісту довідки Комунального підприємства Полонської міської ради "Бюро технічної інвентаризації" № 34 від 08.02.2023р., видно, що громадянка ОСОБА_8 набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, від 23.10.2007р. та рішенням виконкому Понінківської селищної ради № 451 від 26.12.2006 р. (а.с. 88).

Оскільки матеріалами судової справи не підтверджується, що зазначена громадянка перебувала на обліку як член сім`ї позивача для поліпшення житлових умов, відсутні підстави вважати, що вищевказане житло залишене повнолітнім членам сім`ї ОСОБА_1 . При цьому, на час приватизації житла позивач вже проходив службу та проживав у місті Рівному.

Разом з тим, та обставина, що вищевказана квартира приватизована іншою особою, яка не перебувала разом з позивачем на квартирному обліку, свідчить про те, що ОСОБА_1 при переведенні до нового місця служби таку квартиру здав (повернув) до житлового фонду відповідного органу місцевого самоврядування.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів критично ставиться та відхиляє наданий відповідачем лист від 07.02.2023р. №59/16-211 10 ТВУЗ Держспецзв`язку про те, що жодної з квартир (за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 ) при переведенні до нового місця служби ОСОБА_1 до 10 ТВУЗ Держспецзв`язку не здав.

Отже, в даному випадку колегією суддів не встановлено факту надання позивачем житловій комісії недостовірних відомостей, оскільки всі досліджені судом документи з облікової справи (а.с.22-27), які передували прийняттю рішення про включення ОСОБА_1 в загальну чергу на поліпшення житлових умов, видані уповноваженими особами, в тому числі й в/ч НОМЕР_1 , а достовірність таких відомостей відповідач не спростував.

ч.1 ст.90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі 4-го Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 4-го Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року у справі № 460/4958/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15.05.2024р.