Справа № 600/801/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/801/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14.02.2024 №1577 Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області надати ОСОБА_2 дозвіл на імміграцію в Україну.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що як громадянин Молдови і громадянин Румунії звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки в м. Герца, Чернівецького району, Чернівецької області мешкає його біологічний батько ОСОБА_3 . Позивач стверджує, що надав відповідачу повний пакет документів, які надають йому право на імміграцію в України, однак відповідач безпідставно та протиправно відмовив у наданні дозволу на імміграцію.

Відповідач у відзиві заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивачу відмовлено в дозволу на імміграцію в Україну, оскільки позивачем було приховано та не повідомлено про те, що він являється громадянином України. Відповідач вказує, що позивач народився у період з 13.11.1991 р. по 28.02.2001 р. та має батька громадянина України ОСОБА_3 , що не оформлював дозвіл на виїзд на постійне проживання, у зв`язку із чим ОСОБА_4 , відповідно до діючих норм законодавства, що регулюють питання громадянства України, є для держави України громадянином України. Таким чином, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є правомірним та прийняте на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 НОМЕР_1 (перекладеного на українську мову з румунської мови) зазначено дату народження позивача - 10.10.1997 р., батьками вказано: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . (а.с. 5-6).

Матеріали справи містять копію паспорта громадянина Молдови АВ1397996 Filat Iustin (термін дії до 13.07.2031 р.) та паспорта громадянина Румунії НОМЕР_2 (термін дії до 10.10.2027 р.) та копію посвідчення особи позивача. (а.с. 7-9).

Також матеріали справи містять копію паспорта громадянина України ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 . (а.с. 11-12)

Матеріали справи містять копію довідки Департаменту громадянського стану Управління та видачі документів громадянського стану Агентства держаних послуг Республіки Молдова (перекладеної на українську мову з румунської мови) від 23.08.2023 р. №676. Вказана довідка видана для пред`явлення відповідним органам для підтвердження правдивості документів громадянського стану, виданих органами громадянського стану Республіка Молдова, на ім`я ОСОБА_5 , з батьком ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_7 , на підставі змісту свідоцтва про народження №336 від 02.07.1998 р., зареєстрованого відділом громадянського стану, сектор Центр, муніципалітет Кішінеу. (а.с. 13-15).

27.11.2023р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україні. (а.с. 23).

До вказаної заяви від 27.11.2023 р. було додано: документ підтвердження оплати збору за подання вказаної заяви; копію паспорта громадянина Молдови НОМЕР_3 та паспорта громадянина Румунії НОМЕР_2 (з перекладами на українську мову); копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 (перекладеного на українську мову з румунської мови); копію паспорта громадянина України ОСОБА_3 № НОМЕР_4 ; заяву ОСОБА_9 про надання згоду на постійне місце проживання в Україні громадянина Молдови ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та документи підтвердження права власності на вказане майно та проживання за вказаної адресою. (а.с. 24-39).

Також матеріали справи містять пам`ятку для іноземця та особи без громадянства, які перебувають у процедурі оформлення дозволу на імміграцію в Україну; вимогу УІАП ГУНП України в Чернівецькій області від 27.11.2023 р.; лист Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 24.01.2024 р.; лист Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 30.01.2024 р. з висновком, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України; запит на інформацію Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області щодо позивача від 27.11.2023 р.; інформацію ДПС України від 27.11.2023 р. про відсутність інформації з приводу заборони на в`їзд в Україну позивача; запит на інформацію Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області до ГУНП України в Чернецькій області щодо позивача від 27.11.2023 р.; лист ГУНП України в Чернецькій області від 31.01.2024 р. про відсутність підстав для перешкод наданню дозволу на імміграцію станом на 31.01.2024 р.; інформаційний запит Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області до УСБУ в Чернівецькій області щодо позивача від 27.11.2023 р.; лист УСБУ в Чернівецькій області від 09.01.2024 р. про відсутність підстав для перешкод наданню дозволу на імміграцію позивачу; висновок Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 14.02.2024 р. про відмову в наданні дозволу позивачу на імміграцію в Україну. (а.с. 40-52).

Рішенням Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області від 14.02.2024 №1577 відмовлено у наданні ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну. Підставою для відмови вказано п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію». (а.с. 10).

Мотивувальна частина

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначено Законом України від 07 червня 2001 року № 2491-III «Про імміграцію» (далі - Закон № 2491-III).

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 4 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону № 2491-III визначено підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію, зокрема, особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи або документи, що не підтверджують законність перебування на території України на день подання документів для отримання дозволу на імміграцію чи наявність підстав для отримання дозволу на імміграцію, передбачених статтею 4 цього Закону, або документи, що підтверджують підстави, які припинилися.

Матеріали справи підтверджено, що спірне рішення від 14.02.2024 №1577 прийнято на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону № 2491-III.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком № 1983 від 26.12.2002.

Проаналізувавши п. 2 Порядку № 1983 суд встановив, що відповідач є уповноваженим органом щодо розгляду заяви позивача про надання дозволу на імміграцію.

Перелік документів, які подаються для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою визначено п. 11 Порядку № 1983.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 належним чином подав заяву та визначений п. 11 Порядку № 1983 перелік документів. Також суд встановив відсутність спору між сторонами щодо подання позивачем неповного пакету документів, передбаченого п. 11 Порядку № 1983, оскільки оскаржуване рішення прийнято виключно на підставі висновків про зазначення позивачем неправдивих даних щодо набуття громадянства України.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць (п.14 Порядку).

Відповідно до п.16 Порядку № 1983 у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Таким чином, приписи Закону № 2491-IIІ та Порядку №1983 свідчать, що за наслідками подання особою заяви про надання дозволу на імміграцію уповноважений орган:

- не приймає заяву - у випадку неподання особою всіх документів;

- відмовляє у наданні дозволу на імміграцію - у випадку наявності підстав, визначених ст.10 Закону № 2491-III;

- надає дозвіл на імміграцію в Україну.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області від 14.02.2024 №1577 відмовлено у наданні ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну. Підставою для відмови вказано п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

На підставі аналізу оскаржуваного рішення, суд встановив, що спірне рішення відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, оскільки містить лише посилання на п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію», без зазначення обставин та доказів, мотивів та підстав, які мали вирішальне значення для його прийняття.

Матеріали справи містять висновок Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 14.02.2024 р. про відмову в наданні дозволу позивачу на імміграцію в Україну, який містить відповідне обґрунтування відмови у наданні дозволу на імміграцію з посиланням на факт набуття позивачем громадянства України при народженні, проте оскаржуване рішення не містить посилань на будь-який висновок, що став підставою для його прийняття.

Суд також вважає, що у спірних правовідносин вирішальним є встановлення належності позивача до громадянства України на підставі наявних в матеріалах справи доказів та чинного правового регулювання.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 НОМЕР_1 (перекладеного на українську мову з румунської мови) зазначено дату народження позивача - 10.10.1997 р., батьками вказано: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також матеріали справи містять копію довідки Департаменту громадянського стану Управління та видачі документів громадянського стану Агентства держаних послуг Республіки Молдова (перекладеної на українську мову з румунської мови) від 23.08.2023 р. №676. Вказана довідка видана для пред`явлення відповідним органам для підтвердження правдивості документів громадянського стану, виданих органами громадянського стану Республіка Молдова, на ім`я ОСОБА_5 , з батьком ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_7 , на підставі змісту свідоцтва про народження №336 від 02.07.1998 р., зареєстрованого відділом громадянського стану, сектор Центр, муніципалітет Кішінеу.

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_3 № НОМЕР_4 батько позивача є громадянином України, який проживає по АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що позивач набув громадянство Республіки Молдова та Румунії, що підтверджується копією паспорта громадянина Молдови АВ1397996 Filat Iustin (термін дії до 13.07.2031 р.) та копією паспорта громадянина Румунії НОМЕР_2 (термін дії до 10.10.2027 р.).

Сторони не заперечують, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кишинів Республіка Молдова, тобто він народився у період з 13.11.1991 р. по 28.02.2001 р., а батько позивача ОСОБА_3 на момент його народження перебував в громадянстві України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство» від 08.10.1991 № 1636-XIІ (в редакції від 16.04.1997 р.) підстави набуття і припинення громадянства України визначаються цим Законом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про громадянство» від 08.10.1991 № 1636-XII визначала громадянство дітей, батьки яких є громадянами України, а саме, що дитина, батьки якої на момент її народження перебували в громадянстві України, є громадянином України незалежно від того, чи народилася вона на території України, чи за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про громадянство» від 08.10.1991 № 1636-XII при різному громадянстві батьків, один з яких на момент народження дитини перебував у громадянстві України, дитина є громадянином України: 1) якщо вона народилася на території України; 2) якщо вона народилася за межами держави, але батьки або один з них у цей час постійно проживали на території України.

Разом з тим, відповідно до ст. 5 Закону України № 1636-XII документами, які підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, а для осіб віком до 16 років - свідоцтво про народження.

Відповідно до Положення про свідоцтво про народження, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ воно є документом, що підтверджує факт реєстрації народження дитини, підтверджує громадянство України особи віком до 16 років на підставі запису про громадянство її батьків та видається на дитину, яка відповідно до Закону України "Про громадянство" є громадянином України або набула громадянства України.

На думку суду, набуття громадянства України позивачем слід пов`язувати у взаємозв`язку ст. 5, 12 Закону України № 1636-XII, тобто необхідністю його оформлення шляхом отримання відповідного свідоцтва про народження та паспорта громадянина України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про громадянство» від 08.10.1991 № 1636-XII громадянство України втрачається якщо громадянин України добровільно набув громадянства іншої держави.

На підставі матеріалів справи встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межами України, а один із батьків позивача (батько) на момент його народження перебував в громадянстві України, що дає позивачу право для набуття громадянства України.

Попри вказане, позивач добровільно набув громадянство Республіки Молдова та Румунії, що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження та паспортів громадянства інших держав.

Таким чином, в розумінні положень п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про громадянство» від 08.10.1991 № 1636-XII позивач втратив громадянство України, з моменту набуття громадянства інших держав.

Суд також звертає увагу, що на момент народження позивача діяло Положення про порядок розгляду питань, зв`язаних з громадянством України, затверджене Указом Президента України №196 від 31.03.1992.

Пунктом 1 Положення №196 визначено, що питання визначення належності до громадянства України щодо, зокрема, осіб, які постійно проживають за кордоном належать до відання Міністерству закордонних справ України, дипломатичним представництвам та консульським установам України, які також ведуть облік громадян України, що постійно проживають за кордоном.

Відповідно до п.5 Положення №196 по заявах, зокрема, про належність до громадянства України заявники подають такі документи: заяву-анкету; три фотокартки; свідоцтво про народження, про одруження чи розірвання шлюбу, документи про місце проживання, про призов в армію, закінчення навчальних закладів або інші документи, які підтверджують належність заявника до громадянства України; в необхідних випадках може бути представлено рішення суду про встановлення факту родинних відносин.

Вказане правове регулювання свідчить, що батьки позивача не були обмежені у праві щодо встановлення належності позивача до громадянства України, проте таким правом не скористалися, що свідчить про відсутність факту виникнення даного правового зв`язку між позивачем та Державою Україна.

Вищевказане правове регулювання Закону України № 1636-XII, Положення №2503-ХІІ, Положення №196 спростовує доводи відповідача про те, що позивач автоматично набув статусу громадянина України, оскільки його законними представниками (батьками) відповідну процедуру його оформлення не виконано. Крім того, волевиявлення позивача щодо набуття громадянства України не було, а з моменту набуття громадянства інших держав позивач втратив право на оформлення громадянства України, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1636-XII.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позивач є громадянином Республіки Молдова та Румунії, раніше в громадянстві України не перебував, під час подання заяви від 27.11.2023 р. ним було дотримано процедури звернення з метою отримання дозволу на імміграцію в Україну з наданням необхідних документів для отримання дозволу на імміграцію в Україну, а тому згідно з положеннями ст.4 Закону України "Про імміграцію" як іноземець, чиї батьки є громадянами України, позивач має право на отримання дозволу на імміграцію.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що під час подання заяви від 27.11.2023 р. позивачем дотримано процедури звернення з метою отримання дозволу на імміграцію в Україну з наданням необхідних документів для отримання дозволу на імміграцію в Україну, однак відповідачем протиправно відмовлено у наданні вказаного дозволу, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню. Крім того, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання дозволу на імміграцію, а у відповідача були відсутні підстави для відмови у наданні вказаного дозволу. Також, суд звертає увагу, що згідно листів ДПС України від 27.11.2023 р., ГУНП України в Чернецькій області від 31.01.2024 р., УСБУ в Чернівецькій області від 09.01.2024 р. повідомлено відповідача про відсутність перешкод для надання дозволу на імміграцію позивачу. Таким чином, суд вважає, що на підставі поданої позивачем заяви від 27.11.2023 р. з доданими документами, відповідач був зобов`язаний надати позивачу дозвіл на імміграцію, однак протиправно не виконав покладеного на нього обов`язку, що дає підстави суду для зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень надати ОСОБА_2 дозвіл на імміграцію в Україну.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення від 14.02.2024 №1577 Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну.

3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області надати ОСОБА_2 дозвіл на імміграцію в Україну.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн згідно квитанції №0.0..1 від 19.02.2024 р.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Республіки Молдова НОМЕР_3 , паспорт громадянина Румунії НОМЕР_2 );

відповідач: Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Державної міграційної служби України (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, ).

Суддя Т.М. Брезіна