Справа № 755/8509/24
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/8509/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Дубенко Г.В.,

учасники справи:

представник позивача - Мельник М.М.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Самолюк В.В.,

перекладач - Кіпоренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовною заявою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

в с т а н о в и в:

16 травня 2024 року до суду надійшов адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Відповідно до заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд продовжити строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 21 листопада 2023 року співробітниками Служби безпеки України виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України, зі слів відповідача він прибув до України у 2019 році перетнувши державний кордон поза пунктом пропуску, жодних дій для легалізації факту свого перебування на території України до моменту затримання не вживав. 21 листопада 2023 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було затримано відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строком на 72 години та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), в той же день, 21 листопада 2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення з України та відібрано розписку про ознайомлення зі змістом і отримання цього рішення, вищевказане рішення про примусове видворення з України оскаржено до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області рішенням якого від 11 квітня 2024 року у справі відмовлено в задоволені позовних вимог. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 23 листопада 2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ строком на 6 (шість) місяців, 24 листопада 2023 року Ківерцівський районний суд Волинської області задовільнив адміністративний позов у справі та ухвалив затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 (шість) місяців. Не погоджуючись з рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Восьмого апеляційного адміністративного суду, постановою якого від 27.12.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. На момент звернення до суду з цим позовом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області вжито вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством для здійснення ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідача. 22 листопада 2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано листа до Департаменту консульської служби МЗС України з повідомлення про затримання та поміщення до ПТПІ відповідача. 07 грудня 2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано листа до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні відповідача, 11 жовтня 2023 року було отримано відповідь від Департаменту консульської служби МЗС України де зазначено, зокрема, наступне: «Через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.» З огляду на зазначене вище, на даний час унеможливлене надання органами дипломатичної служби сприяння в ідентифікації та відповідному документуванні громадян Росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України». 28 лютого 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано лист до Волинського ПТПІ з проханням надати відповідачу можливість заповнити анкету встановленого зразка для направлення до Посольства російської федерації в Польщі з метою документування іноземця сертифікатом на повернення до країни походження. 05 березня 2024 року до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист від Волинського ПТПІ, в якому зазначено, що відповідач відмовився від заповнення анкети з метою подальшого виготовлення сертифікату на повернення, листом від 08 березня 2024 року Волинським ПТПІ повідомлено ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про заплановане переведення відповідача до Миколаївського ПТПІ на виконання вимог листа ДСІОБГ ДМС України від 07 березня 2024 року, 02 квітня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано лист до Миколаївського ПТПІ з проханням надати відповідачу можливість заповнити анкету встановленого зразка для направлення до Посольства російської федерації в Польщі з метою документування іноземця сертифікатом на повернення до країни походження. 05 березня 2024 року до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист від Миколаївського ПТПІ , в якому зазначено, що відповідач відмовився від заповнення заяви-анкети для виготовлення сертифікату на повернення в РФ. Отже, як зазначає представник позивача, на даний час відповідача не ідентифіковано - у нього відсутні документи які надають право перетину державного кордону для виїзду з України, окрім того іноземець відмовляється у співпраці з міграційною службою.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані через систему «Електронний суд».

Зазначену позовну заяву передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області - Мельник Михайло Миколайович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що позивачем не було вчинено всіх необхідних дій з метою ідентифікації його особи, не зважаючи на те, що відповідач надавав позивачу копію свого паспорту та інші документи. Зазначив, що приблизно півтора місяці тому він звертався до ДМС з метою отримання статусу біженця та за захистом, проте результат розгляду цієї заяви не повідомлений. Також стверджував, що оригінал його паспорта знаходиться у співробітників СБУ, а закордонний паспорт був вилучений у нього в РФ. Крім того, пояснив, що прибув в Україну 2019 року поза медами пункту пропуску, влітку цього ж року звернувся до ДМС, де отримав закордонний паспорт громадянина України, за яким неодноразово здійснював виїзд за межі України. Цей паспорт був виданий з іншими анкетними даними, проте в подальшому визнаний недійсним та відібраний у нього.

Представник відповідача - адвокат Самолюк В.В. в судовому засіданні пояснив, що відповідач без реєстрації шлюбу проживає з громадянкою України, за місцем проживання якої було вилучено майно. Зазначив, що півтора місяці тому відповідач звертався до ДМС з метою отримання статусу біженця, проте в службі повідомляють, що таку заяву не отримували. Просив надати можливість внести заставу, про що подав письмову заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

23 квітня 2012 року наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Судом установлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2023 року у справі №158/3756/23 затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2023 року у справі №158/3756/23 без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішеннями суду встановлено, що «23.11.2023 співробітниками Служби безпеки України було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , якого в подальшому було затримано в адміністративному порядку у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, що підтверджується протоколом МКМ №000416 про адміністративне затримання.

«На підставі рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області відповідача було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території Україні.

23.11.2023 співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове видворення з України до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене рішення відповідачем не оскаржене.

«Також судом встановлено, що відповідач на час розгляду справи не ідентифікований, у нього відсутні оригінали документів, що посвідчують особу, а також документи, що дають право на виїзд з України. Будь-яких документів, які б надавали право відповідачу постійно чи тимчасово перебувати на території України, суду не надано. Також не надано суду доказів звернення відповідача до компетентних органів із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні.»

Вищезазначеною постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року суду встановлено:

«Судом першої інстанції встановлено, що документи які б підтверджували законне перебування на території України у ОСОБА_1 відсутні. Зокрема, відсутні: паспортний або інший документ, що б посвідчували його особу, громадянство та/або давали йому право на перетин державного кордону України, а також відсутні докази про те, особа має відповідний статус для перебування в Україні, що не спростував апелянт.

Крім того, ОСОБА_1 до компетентних органів із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про примусове видворення з України до країни походження або третьої країни відповідач не оскаржив в судовому порядку.»

«За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду із України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилитиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведення процедури видворення.»

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2024 року у справі № 473/1815/24 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби умісті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України.

Вищезазначеним рішеннями суду встановлено:

«З пояснень учасників та матеріалів справи вбачається, що позивач незаконно перетнув державний кордон України в 2019 році. З цього часу та до часу його виявлення органом міграційної служби 21 листопада 2023 року як особи, що перебуває в Україні нелегально, не вчинив жодних дій для своєї легалізації на території України, з заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні не звертався.

Водночас, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б унеможливлювали виконання ним вимог Закону, або поважності причин такого порушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач знаходився на території України нелегально, що є грубим порушенням з боку позивача законодавства про правовий статус іноземців, у зв`язку з чим суд вважає, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області правомірно прийняло оскаржуване рішення.

При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, настання яких передбачає застосування положень ч.1 ст. 31 Закону.

Доводи позивача стосовно небажання проживати на території країни походження через його політичні переконання та надання ним допомоги підрозділам ЗСУ (як пояснив позивач за рахунок власних коштів, проте не зміг пояснити конкретно чим саме займався на території України, на яких підставах та щодо джерел існування), суд оцінює критично, адже вказане не підтверджується жодними належними чи допустимими доказами.»

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 473/1815/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Цією постановою суду встановлено:

«З приводу доводів позивача стосовно небажання проживати на території РФ, оскільки він відкрито висловлює громадянську позицію стосовно України, суд апеляційної інстанції оцінює критично, адже такі відносно позивача не підтверджуються жодними належними чи допустимими доказами, а матеріали справи не містять жодних доказів як опозиційності політичних поглядів позивача щодо російського режиму, так і щодо наявності публічної проукраїнської та антивоєнної позиції вказаної особи.

Також колегія суддів критично ставиться до доводів щодо надання позивачем допомоги Збройним Силам України, оскільки цей факт не спростовує встановлені порушення з боку позивача та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від відповідальності за вчинення нею порушення міграційного законодавства України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що питання надання міжнародного захисту в Україні належить до повноважень Державної міграційної служби України, а позивач, залишивши територію України, не позбавлений можливості, перебуваючи у третій країні, звернутися до уповноважених органів України з відповідним пакетом документів для оформлення дозволу на імміграцію та отримання посвідки на тимчасове проживання у порядку, визначеному чинним законодавством.

Позивач ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів, які б унеможливлювали невиконання ним вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», або поважності причин такого порушення, у зв`язку з чим відповідач правомірно прийняв оскаржуване рішення.»

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи приписи частини першої статті 26, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та встановленого факту порушення Позивачем законодавства про правовий статус іноземців, а саме правил перебування іноземців в Україні, колегія суддів вважає обґрунтованим оскаржуване рішення.»

«При цьому, з огляду на те, що на території України з 24.02.2022 триває військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, колегія суддів уважає, що здійснення міграційним органом посиленого контролю у сфері дотримання іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства України є необхідним, виправданим, таким, у якому існує нагальна потреба та, що відповідає легітимній меті його здійснення ефективного реагування держави на загрози її безпеці.»

21 листопада 2023 року оперуповноваженим 4 відділу 5 управління ГУ «І» ДЗНДСБ України старшим лейтенантом Олександром Білоногом складено Рапорт, відповідно до якого 21 листопада 2023 року співробітниками СБУ виявлений громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , який перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства, а саме: проживання без документів на право проживання на території України.

21 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол №МКМ 00416 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП, за яким 21 листопада 2023 року, о 19 годині 20 хвилин, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП для ідентифікації та забезпечення примусового видворення, останнього затримано на 72 години.

Також 21 листопада 2023 року головним спеціалістом сектору правового забезпечення та міграційного контролю управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві Київській області Дмитром Хоржевським відносно громадянина Російської Федерацій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято рішення про примусове видворення до країни походження або до третьої країни.

Як убачається зі змісту даного рішення, 21 листопада 2023 року співробітниками СБУ виявлений громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , у якого відсутні будь-які документи, у тому числі, які б давали право перетину державного кордону України в напрямку виїзду. У ході опитування іноземний громадянин пояснив, що в Україну прибув у 2019 році поза пунктом пропуску. З питань визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту до компетентних органів - не звертався. Будь які відомості про перетин державного кордону України, громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 відсутні. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.

За змістом п.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача відсутні документи які посвідчують його особу та документи, які дають право на перебування на території України.

21 листопада 2023 року, головним спеціалістом сектору правового забезпечення та міграційного контролю управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві Київській області Хоржевським Д.Е. винесено рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого останнього поміщено у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території України для підготовки адміністративного позову про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Листом від 07.12.2023 заступника начальника ДМС України до Директора департаменту консульської служби МЗС України з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення просив сприяння в ідентифікації та документуванні громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповіддю на вищевказаний лист зазначено «про неможливість надання сприяння в ідентифікації громадянина РФ МЗС попередньо неодноразово інформувало ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області».

Листом від 28.02.2024 до Директора Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, начальник ДМС України просив надати можливість заповнити анкету встановленого зразка з метою подальшого виготовлення сертифікату на повернення, також, направити кольорові фотографії громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розміром 3х4.

Відповіддю на вищевказаний лист директором Волинського ПТПІ начальнику управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії ЦМУ ДМС Україні в м. Києві та Київській області повідомлено про відмову відповідача заповнювати заяву-анкету для виготовлення сертифікату на повернення в РФ.

Листом від 02.04.2024 до Директора ДУ Миколаївський пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, начальник ДМС України просив надати можливість заповнити анкету встановленого зразка з метою подальшого виготовлення сертифікату на повернення, також, направити кольорові фотографії громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розміром 3х4.

Відповіддю на вищевказаний лист директором Миколаївського ПТПІ начальнику управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії ЦМУ ДМС Україні в м. Києві та Київській області повідомлено про відмову відповідача заповнювати заяву-анкету для виготовлення сертифікату на повернення в РФ.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Нормою частини 12 ст. 289 цього Кодексу встановлено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Так, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Предметом розгляду у справі, що розглядається, є виключно підстави для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відсутній будь-який дійсний документ, який дозволить перетнути державний кордон.

В свою чергу, з моменту поміщення відповідача до ПТПІ, міграційний орган не має можливості звернутися до Консульського відділу посольства Російської Федерації, оскільки через повномасштабну агресію РФ проти України, дипломатичні відносини між Україною та Росією розірвані.

Таким чином на даний час міграційний орган вживає послідовних та активних дій задля забезпечення ідентифікації особи відповідача з метою його подальшого видворення за межі території України, в той час як відповідач не може самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України у зв`язку з відсутність у нього паспортного документу.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Системний аналіз наведеної вище норми зумовлює висновок про те, що вибір заходу визначеного в частині першій статті 289 КАС України здійснюється на розсуд центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Службою безпеки України про що й подається відповідна позовна заява до суду.

При цьому, у відповідності до ст. 289 КАС України, не передбачає можливості зміни заходу в ході розгляду справи за клопотання відповідача та/або представника відповідача, а враховуючи логіку норм процесуального закону, зміна заходу можлива лише за ініціативою позивача, тобто як зміна позовних вимог. Відтак, у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Самолюка В.В. про зобов`язання внести заставу слід відмовити.

При цьому судом також враховується відсутність у відповідача документів, які б посвідчували його особу та підтверджували законне перебування на території України або ж надавали б таке право, таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання та продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення не буде суперечити п. п. «f» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на наведене, повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, статтями 2, 4, 5, 6, 194, 211, 217, 241, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення. Учасникам справи, які не були присутні під час проголошення, невідкладно надіслати копії рішення суду.

Суддя: