Справа № 560/20384/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20384/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

17 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2023 року позивач, - ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Хмельницької міської ради та Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо невідновлення виплати опікуну - ОСОБА_1 допомоги на дитину під опікою.

Також, позивач просила зобов`язати відповідачів нарахувати і виплатити опікуну - ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться під її опікою, допомоги згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.03.2021 №193 з моменту припинення таких виплат - з травня 2022 року, з нарахуванням індексації.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.01.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано протокол №13 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.06.2023 в частині відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги на дитину ОСОБА_2 .

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради та виконавчий комітет Хмельницької міської ради вирішити питання стосовно поновлення виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги на дитину ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду у цій справі та п.28 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.01.2024, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та надав неповну оцінку доказам наявним в матеріалах справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 і відповідно бабусею ОСОБА_2 .

Від народження малолітня ОСОБА_2 проживає разом із бабусею ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою, другою статті 307 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією всього майна окрім житла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25 лютого 2021 року №135 надано малолітній ОСОБА_2 статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням від 11 березня 2021 року №193 призначено ОСОБА_1 її опікуном.

26 червня 2021 року ОСОБА_3 звільнився з установи відбування покарання, а 14 січня 2022 року - звернувся до виконавчого комітету Хмельницької міської ради з заявою про повернення малолітньої доньки ОСОБА_2 , яка перебуває під опікою бабусі ОСОБА_1 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування від 23 березня 2022 року № 652/01-30, який погоджений рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 березня 2022 року №146, можливо передати ОСОБА_2 для подальшого виховання батькові ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08 квітня 2022 року № 196 визнано малолітню ОСОБА_2 такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, припинено опіку ОСОБА_1 над ОСОБА_2 , визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 березня 2021 року №193 про призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_2 .

В подальшому, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року у справі № 686/13025/22 скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08 квітня 2022 року № 196 "Про втрату малолітньою ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, припинення опіки ОСОБА_1 над дитиною, втрату чинності рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 березня 2021 року № 193".

Хмельницький апеляційний суд постановою від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради залишив без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року - без змін.

Крім того, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року касаційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради залишено без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 березня 2023 року залишено без змін.

Після набрання рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року у справі №686/13025/22 законної сили, позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з заявою про відновлення виплат на дитину, яка знаходиться під опікою.

Листом від 27.06.2023 Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради позивача повідомлено про те, що комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.06.2023 встановлено, що ОСОБА_2 на обліку дітей сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей Хмельницької міської ради не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, виплата на ОСОБА_2 не може бути поновлена.

Вважаючи, що своєю бездіяльністю відповідачі порушили права позивача та її онуки, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що інформація про зняття дитини з первинного обліку вноситься до книги первинного обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і єдиного банку даних.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08 квітня 2022 року № 196 визнано малолітню ОСОБА_2 такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, припинено опіку ОСОБА_1 над ОСОБА_2 , визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 березня 2021 року №193 про призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_2 .

На підставі вказаного рішення службою у справах дітей Хмельницької міської ради ОСОБА_2 було знято з обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і відповідні відомості було внесено до єдиного банку даних - Діти.

Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради було припинено з травня 2022 року, виплату допомоги ОСОБА_1 на малолітню ОСОБА_2 .

Разом з тим, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року у справі № 686/13025/22, яке набрало законної сили, скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08 квітня 2022 року № 196 "Про втрату малолітньою ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, припинення опіки ОСОБА_1 над дитиною, втрату чинності рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 березня 2021 року № 193".

Позивач, після набрання вказаним судовим рішенням законної сили, невідкладно звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з заявою про відновлення відповідних виплат, однак отримала негативну відповідь.

При цьому, станом на цей час чинним є первинне рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25 лютого 2021 року №135, яким надано малолітній ОСОБА_2 статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та рішення від 11 березня 2021 року №193 щодо призначення ОСОБА_1 її опікуном.

Зважаючи на це, на думку суду першої інстанції, мали бути відновленими і передбачені чинним законодавством виплати на дитину, яка знаходиться під опікою, однак зазначене протиправно ігнорується відповідачами.

Також, суд першої інстанції зазначив, що ефективним способом захисту порушеного права є визнання протиправним та скасування протоколу №13 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.06.2023 в частині відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги на дитину ОСОБА_2 .

Пунктом 28 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 передбачає, що питання виплати допомоги у разі несвоєчасного звернення опікуна чи піклувальника з поважних причин за продовженням її виплати (поважними причинами є перебування на лікуванні, причини, через які фізично неможливо своєчасно подати заяву, або наявність об`єктивних обставин, коли опікун чи піклувальник не могли звернутися із заявою, та інші причини, визначені комісією з питань захисту прав дитини (далі - комісія) вирішується на підставі рішення органу опіки та піклування з урахуванням рекомендацій комісії. Виплата допомоги за минулий період здійснюється не більш як за 12 місяців з місяця закінчення виплати.

Також, суд першої інстанції зазначив про необхідність зобов`язати відповідачів вирішити питання стосовно поновлення виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги на дитину ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду у цій справі та п.28 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково.

В частині позовних вимог щодо виплати позивачу компенсації втрати частини доходів з урахуванням встановленого індексу інфляції, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні, з огляду на їх передчасність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.23-1 ЗУ "Про охорону дитинства" усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

Суб`єкти соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю в процесі своєї професійної діяльності здійснюють заходи з виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, надають їм комплекс послуг у межах повноважень, визначених законодавством, інформують інших суб`єктів, органи опіки та піклування в разі необхідності здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини та надання підтримки батькам чи притягнення їх до відповідальності. Суб`єкти соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю забезпечують ведення обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

У разі якщо у зв`язку із складними життєвими обставинами дитина тимчасово не проживає чи не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, її утримання та виховання можуть здійснювати родичі, сім`я патронатного вихователя, центри соціально-психологічної реабілітації дітей, притулки для дітей служб у справах дітей, інші установи для дітей (незалежно від форми власності та підпорядкування), в яких створені належні умови для проживання, виховання, навчання та реабілітації дитини відповідно до її потреб.

Уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, зобов`язані в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників.

У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.

Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ "Про охорону дитинства" утримання і виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечує держава.

Як передбачено ч.7 ст.25 ЗУ "Про охорону дитинства" держава гарантує матеріальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, у дитячих будинках сімейного типу і прийомних сім`ях у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до пп. 1, 2 пункту 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.

Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину.

Згідно з п.22 Порядку №866 рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей.

У рішенні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові дитини, дата народження, обставини, за яких вона залишилась без батьківського піклування, документи, які підтверджують ці обставини, та форма влаштування дитини.

Відповідно до п.20 Порядку №866 рішення про зняття дитини з первинного обліку приймається відповідною службою у справах дітей і оформлюється наказом у разі:

- повернення дитини на виховання до батьків або до одного з них;

- усиновлення дитини;

- досягнення дитиною повноліття;

- набуття дитиною чи надання їй повної цивільної дієздатності;

- смерті дитини;

- взяття дитини на первинний облік за місцем походження.

Дитина вважається такою, що знята з первинного обліку, з дати прийняття відповідного рішення.

Інформація про зняття дитини з первинного обліку вноситься до книги первинного обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і єдиного банку даних.

Рішення про зняття з первинного обліку дитини, розлученої із сім`єю, приймається також на підставі:

- рішення суду про відмову у визнанні дитини біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- рішення ДМС про втрату чи позбавлення дитини статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, чи про скасування рішення про визнання дитини біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, крім випадку, коли вона втратила статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з набуттям громадянства України.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року у справі № 686/13025/22, яке набрало законної сили, скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08 квітня 2022 року № 196 "Про втрату малолітньою ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, припинення опіки ОСОБА_1 над дитиною, втрату чинності рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 березня 2021 року № 193".

Отже, відновило свою дію рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25 лютого 2021 року №135, яким надано малолітній ОСОБА_2 статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та рішення від 11 березня 2021 року №193, яким призначено ОСОБА_1 її опікуном.

Також, колегія суддів зазначає, що питання виплати допомоги визначається Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Згідно з п.25 Порядку №1751 відповідно до ст.16 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до п.28 Порядку №1751 допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на дванадцять місяців. Питання про продовження виплати допомоги вирішується на підставі заяви та довідок про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує опікун чи піклувальник на дитину.

Питання виплати допомоги у разі несвоєчасного звернення опікуна чи піклувальника з поважних причин за продовженням її виплати (поважними причинами є перебування на лікуванні, причини, через які фізично неможливо своєчасно подати заяву, або наявність об`єктивних обставин, коли опікун чи піклувальник не могли звернутися із заявою, та інші причини, визначені комісією з питань захисту прав дитини (далі - комісія) вирішується на підставі рішення органу опіки та піклування з урахуванням рекомендацій комісії. Виплата допомоги за минулий період здійснюється не більш як за 12 місяців з місяця закінчення виплати.

Як передбачено п.29 Порядку №1751 допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами та/або відомостями, та виплачується щомісяця до місяця досягнення дитиною 18-річного віку включно.

Згідно з п.30 Порядку №1751 підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є:

- звільнення від виконання обов`язків опікуна чи піклувальника;

- працевлаштування або взяття шлюбу дитиною до досягнення нею 18-річного віку;

- усиновлення дитини, передача дитини батькам;

- досягнення дитиною 18-річного віку;

- надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності, якщо вона записана матір`ю або батьком дитини;

- влаштування дитини на повне державне утримання.

У разі виникнення обставин, внаслідок яких може бути припинена виплата зазначеної допомоги, її одержувачі, служба у справах дітей, виконавчий комітет сільської (селищної) ради або уповноважена особа, визначена виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення, які виплачують допомогу.

Виплата допомоги припиняється за рішенням органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли відповідні обставини.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та з урахуванням рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року у справі № 686/13025/22, яке набрало законної сили, обставини передбачені п.30 Порядку №1751 не настали. Крім того, позивач, після набрання вказаним судовим рішенням законної сили, невідкладно звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з заявою про відновлення відповідних виплат.

З урахуванням встановлених обставин та норм законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності належного та ефективного захисту прав позивача в межах даної справи, та відповідно визнання протиправним та скасування протоколу №13 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.06.2023 в частині відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги на дитину ОСОБА_2 .

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення адміністративного позову в оскаржуваній частині.

Разом з тим, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суду з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.