Справа № 440/903/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/903/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ГУ ПФУ в Полтавській області, ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком,

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

В обґрунтування позову зазначено, що трудова діяльність позивача розпочалась з листопада 1977 року та триває до цього часу. Періодично позивач перебував на обліку як безробітній в центрі зайнятості, а тому позивача загальний страховий стаж роботи становить більше 30 років, що підтверджується даними трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , заведеної 12.10.1984 року, та трудової книжки НОМЕР_2 , заведеної 05.03.1983 року. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Таким чином, оскільки віку 60 років позивач досяг 20 липня 2022 року, то для призначення пенсії за віком мій страховий стаж має становити не менше 29 років. Отже, зважаючи на те, що позивач досяг віку 60 років та загальний страховий стаж становить більше 30 років, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком, 01 вересня 2023 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією даної заяви. Також, до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області згідно розписки - повідомлення від 01 вересня 2023 року були надані наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ; заява про призначення пенсії; паспорт НОМЕР_3 ; витяг з реєстру страхувальників №; військовий квиток ГЕ159523; довідка з ДТП про облік як суб`єкт підприємницької діяльності №9064/6/16-31; довідка про відкритий рахунок в банку; документ про місце проживання (реєстрації) особи; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якими є архівні довідки та архівні копії №№Н-141/25-02, 01-13/129, інші документи за №1600-0903-1/5120, трудові книжки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , довідка ОК-5. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 вересня 2023 року за №99, яке позивачем отримано 13.09.2023 року, було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказану відмову позивач вважає необґрунтованою та протизаконною, оскільки загальний страховий стаж більший 30 років, а тому відповідачем безпідставно не взято до уваги періоди роботи, що давало б позивачу право на призначення пенсії за віком при досягненні 60 років. З необґрунтованих підстав Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до загального страхового стажу не зараховані періоди роботи з 1976 по 1979 роки та встановлено, що загальний страховий стаж складає 28 років 3 місяці 7 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком про досягненні 60 років. Таким чином, за вказаних обставин позивач вважає протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 вересня 2023 року за № 99 незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

14.02.2024 до суду від відповідача - ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позов в якому вказано, що ОСОБА_1 , 01.09.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Головним управлінням були вчинені всі передбачені дії відповідно до Порядку. При цьому, за принципом екстериторіальності, зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 99 від 08.09.2023. Зокрема у рішенні зазначено про відсутність підстав для призначення пенсії, а саме відсутність на дату звернення необхідного страхового стажу. Враховуючи дані обставини, Головне управління об`єктивно позбавлене можливості надати обґрунтований відзив на позовну заяву, оскільки йому не відомі підстави та умови прийняття вищезазначеного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області.

14.02.2024 до суду від ГУ Пенсійного фонду України у Донецькій області надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивач, ОСОБА_1 звернувся із заявою від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 № 99 по зверненню ОСОБА_1 від 01.09.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 28 років 03 місяці 07 днів. Як свідчать матеріали справи, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 18.11.1977 по 1980, відповідно до трудової книжки від 12.10.1984 НОМЕР_1 , оскільки відсутня повна дата та наказ про звільнення, на титульному аркуші трудової книжки дата народження позивача зазначена не повністю, запис не засвідчений печаткою, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно архівної довідки від 21.04.2023 № 01-13/129 та акту перевірки щодо достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії від 05.07.2023 № 1600-0903-1/5120 (3125) у колгоспі імені Ілліча за 1976, оскільки по батькові позивача зазначено скорочено, за 1977, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, по батькові зазначено скорочено, за 1978, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, за 1979, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним. Враховуючи вищенаведене, Головне управління ПФУ в Донецькій області приходить до висновку про те, що виявлені недоліки є такими, що виключають можливість зарахування періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 до страхового стажу позивача. Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 № 99 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV прийнято на підставі та в межах чинного законодавства, яке не підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 звернувся із заявою від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 № 99 по зверненню ОСОБА_1 від 01.09.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні зазначено, що вік заявника складає 61 рік 1 місяць 11 днів, страховий стаж 28 років 3 місяців 7 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 12.10.1984 Укр № 1021866 період роботи з 18.11.1977 по 80р., оскільки повна дата та наказ про звільнення не зазначено, на титульному аркуші трудової книжки дата народження заявника зазначена не повністю, запис не засвідчений печаткою.

До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно архівної довідки від 21.04.2023 № 01-13/129 та акту перевірки щодо достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії від 05.07.2023 № 1600-0903-1/5120 (3125) у колгоспі імені Ілліча за 1976, оскільки по батькові позивача зазначено скорочено, за 1977, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, по батькові зазначено скорочено, за 1978, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, за 1979, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним.

Відповідно до вказаного рішення позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 № 99, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту наведених норм випливає, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Держкомтруда СРСР від 20 червня 1974 року № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція № 1621).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2-3 пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції № 162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, заповнення трудової книжки з допущенням недоліків не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування страхового стражу.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що позивачем надано трудову книжку колгоспника УКР. №1021866, яка заведена 12.10.1984 року.

Водночас у рішенні відповідач вказує на те, що зазначеною трудовою книжкою не підтверджується період роботи позивача з 18.11.1977 року по 1980 рік, оскільки повна дата та наказ про звільнення не зазначено, на титульному аркуші трудової книжки дата народження заявника зазначена не повністю, запис не засвідчений печаткою.

Проте позивачем для підтвердження зазначеного періоду роботи в колгоспі імені Ілліча Новосанжарського району Полтавської області також було надано архівну довідку від 21.04.2023 року №01-13/129, видану комунальною установою «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» за період з 1976 по 1980 роки.

Відповідач не надав у спірному рішенні належної оцінки вказаним доказам.

Крім того, відповідно до Акту №1600-0903-1/5120 (3125) перевірки архівної довідки від 05.07.2023 року, проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в комунальній установі «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» з питань обґрунтованості та достовірності видачі позивачу зазначеної архівної довідки, перевіркою встановлено, що дані викладені в довідці, відповідають книгам обліку розрахунків по оплаті праці працівників імені Ілліча Новосанжарського району Полтавської області.

Таким чином, архівною довідкою від 21.04.2023 року №01-13/129, виданою комунальною установою «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» підтверджується те, що позивач працював в колгоспі імені Ілліча Новосанжарського району Полтавської області з січня по жовтень 1980 року.

Відповідно до архівної довідки № 07-04-Н/71 від 09.06.2023 року виданої архівним відділом Полтавської військової адміністрації, рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. Ілліча від 24.12.1994 року господарство реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) імені Ілліча, яке є правонаступником колгоспу з усіма його правами і обов`язками. 20.01.2000 року на зборах уповноважених колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча було прийнято рішення про реорганізацію господарства в приватну агрофірму «Нехвороща», яка є правонаступником прав і обов`язків колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча.

Як убачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, приватна агрофірма «Нехвороща» припинила свою діяльність, як юридична особа 20.01.2000 року, номер запису: 0000105.

Викладене підтверджується копією згаданою архівної довідки та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у вересні 2023 р. звернувся до Машівського районного суду Полтавської області із заявою у якій просив встановити факт належності йому архівної довідки, яка видана КУ «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» Полтавської області, оскільки внаслідок помилок зроблених в документах виникла невідповідність між документами, що потрібне йому для призначення пенсії.

Водночас ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 провадження у цивільній справі №948/1791/23 про встановлення факту належності документу закрито.

Проте трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, суд вважає достатніми підстави для зарахування наявного в трудових книжках стажу роботи позивача до його страхового стажу.

При цьому суд зауважує, що відповідачем не надало жодних доказів на підтвердження існування об`єктивних перешкод для зарахування періодів роботи позивача на підставі наданих позивачем документів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У дослідженому судом випадку відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення, а позивачем надано достатні, достовірні та допустимі докази на підтвердження існування обставин, що свідчать про те, що зазначений орган Пенсійного фонду у спірних правовідносинах мав діяти в інший спосіб.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова