Справа № 240/27893/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/27893/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні трудової діяльності з 01.03.2022 до 31.07.2022 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 липня 2023 року та прийняти відповідне рішення, із зарахуванням до страхового стажу періоду трудової діяльності роботи діяльності з 01.03.2022 до 31.07.2022.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 10.07.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019 2020, 2021 роки.

В обгрунтування позову зазначає, що подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву від 10.07.2023, у якій просив перерахувати пенсію, як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 рр., а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр. Разом з тим, зазначає, що враховуючи, що він продовжував працювати після призначення йому пенсії та згідно положень ст. 42 ЗУ №1058, відпрацював 2 роки внаслідок чого набув право на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки. Обмежень щодо застосування середньої заробітної плати лише при первинному призначенні пенсії або при переведенні із одного виду пенсії на інший Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"- не містить.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивач з 2018 року отримує пенсію за віком. На інший вид пенсії не переходив. Відтак, підстави для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019,2020,2021 роки, відсутні. Період з 01.03.2022 по 31.07.2022 не враховано до страхового стажу, оскільки за даний період відсутні нарахування та сплата страхових внесків.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що позивач з 10.08.2018 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

На підставі заяви позивача від 20.09.2022 позивачу з 01.10.2022 проведено перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву від 10.07.2023, у якій просив перерахувати пенсію, як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021.

Листом від 04.08.2023 відповідач позивачу повідомив, що період з 01.03.2022 по 31.07.2022 не враховано до страхового стажу, оскільки за даний період відсутні нарахування та сплата страхових внесків. Оскільки після попереднього перерахунку позивач має менш як 24 місяці страхового стажу, право на проведення перерахунку пенсії відсутнє. Роз"яснено, що визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується лише при призначенні пенсії.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо позовних вимог в частині не зарахування трудової діяльності з 01.03.2022 до 31.07.2022 до страхового стажу та зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 липня 2023 року та прийняти відповідне рішення, із зарахуванням до страхового стажу періоду трудової діяльності роботи діяльності з 01.03.2022 до 31.07.2022.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року від № 1058-IV(далі - Закон №1058-IV) встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу зараховуються ті періоди, протягом яких людина підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а з дати набрання чинності Закону України від 9 липня 2003 року № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (з 1 січня 2004 року) враховуються місяці, в яких сплачено страхові внески.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з 01.01.2004 до страхового стажу особи підлягають зарахування лише ті періоди роботи, про які є відомості щодо сплати страхових внесків .

Відповідно до ч.4-6 ст. 42 Закону №1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Як свідчать матеріали справи, на підставі заяви позивача від 20.09.2022 позивачу з 01.10.2022 проведено перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, при перерахунку пенсії не було враховано до страхового стажу позивача період з 01.03.2022 по 31.07.2022.

За результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, листом від 04.08.2023 відповідач, крім іншого, позивачу повідомив, що період з 01.03.2022 по 31.07.2022 не враховано до страхового стажу, оскільки за даний період відсутні нарахування та сплата страхових внесків. Оскільки після попереднього перерахунку позивач має менш як 24 місяці страхового стажу, право на проведення перерахунку пенсії відсутнє.

Суд погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.

З довідки форми ОК-5 вбачається, що ОСОБА_1 у спірний період працював в ІП "Євроголд Індестріз ЛТД". При цьому, відомості про сплату страхових внесків у період з 01.03.2022 по 31.07.2022 відсутні.

Ухвалою суд витребував у ІП "Євроголд Індестріз ЛТД" інформацію та докази на підтвердження того, чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітна плата у період з 01.03.2022 до 31.07.2022 та чи сплачувались з неї страхові внески. У разі невиплати такої, вказати причини з належним обґрунтуванням.

На виконання вимог ухвали ІП "Євроголд Індестріз ЛТД" надіслало до суду заяву з документами, в якій повідомило, що страхові внески за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 за позивача не сплачувались, у зв"язку з тим, що він перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Зважаючи на той факт, що станом на травень 2022 року в Україні продовжувались активні бойові дії і воєнний стан та підприємство не відновило свою роботу в повному обсязі, в тому числі через брак персоналу, частина якого, з поміж інших також й позивач, перебувала закордоном, 13 травня 2022 року. Підприємство пішло на зустріч працівникам та прийняло наказ №38 про призупинення дії трудового договору з працівниками, більша частина яких заходилась поза межами України, з метою збереження робочих місць (Додаток №5).

Відповідно до кадрових та облікових даних підприємства, з 25 лютого 2022 року до 13 травня 2022 року слюсар-ремонтник інструментального цеху ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з воєнним станом за згодою сторін, що підтверджується заявами вказаного працівника та наказами про надання відпустки працівникам №349-в від 25.02.2022 та №474-в від 01.04.2022 .

Наказом від 13.05.2022 №38, відповідно до ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 р. № 2136-ІХ та Указу Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 № 64/2022 зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, через військову агресію проти України, а також у зв`язку із запровадженням воєнного стану, що виключає можливість надання та виконання роботи, призупинено дію трудового договору з працівниками з 13.05.2022, в тому числі з ОСОБА_1 до відновлення можливості виконувати роботу або завершення воєнного стану через зменшену кількість замовлень, зменшення обсягу виробництва, відсутність можливості закупівлі основних матеріалів.

Таким чином, позивач у період з 01.03.2022 по 31.07.2022 не працював, заробітна плата не нараховувалась, відтак страхові внески роботодавцем не сплачувалися.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначають розрахунково як добуток розміру мінімальної зарплати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ), встановлених законом, на місяць, за який нараховують зарплату/дохід (ч. 13 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно з частиною другою, десятою, абзацом 1 частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, […], здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески;

якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом;

страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, для того щоб "йшов" страховий стаж, роботодавець повинен сплачувати за працівника страхові внески та своєчасно звітувати про це.

Водночас законодавством передбачені окремі випадки, коли відповідні внески роботодавці, у тому числі фізичні особи-підприємці, можуть не сплачувати. Це стосується, зокрема, періодів:

перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати;

призупинення дії трудового договору;

проходження військової служби мобілізованими працівниками.

Слід зауважити, що правові засади порядку сплати збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), умови та порядок нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон 2464).

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які використовують найману працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 1 частини першої ст. 7 Закону № 2464 визначено, що базою нарахування єдиного внеску для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною другою ст. 9 Закону № 2464 встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які згідно із Законом № 2464 нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини п`ятої ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для роботодавців встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Отже, відповідно зазначених норм Закону № 2464, якщо працівник знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати повний календарний місяць, єдиний внесок не нараховується, оскільки відсутня база нарахування єдиного внеску.

З викладеного слідує, що саме по собі перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати не гарантує працівникам збереження на цей час страхового стажу. За працівниками зберігається лише їх робоче місце.

Таким чином, якщо працівник повний місяць перебував у відпустці без збереження заробітної плати, йому не зараховується страховий стаж, в т. ч. для пенсії, оскільки у такому випадку не сплачуються страхові внески.

Відповідно до ст. 13 Закону №2136 " Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15 березня 2022 року, призупинення дії трудового договору - це тимчасове звільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою і тимчасове звільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки".

Таким чином, оскільки під час призупинення трудового договору та перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати виплата заробітної плати роботодавцем не здійснюється, то відсутня база нарахування єдиного внеску, тому відповідно єдиний внесок підприємством не сплачується.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01.03.2022 по 31.07.2022, тому дії відповідача є правомірними.

Крім того, відповідно до ч.4-6 ст. 42 Закону №1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Оскільки після попереднього перерахунку пенсії (01.10.2022) позивач має менш як 24 місяці страхового стажу (день звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії - 10.07.2023), права на проведення перерахунку пенсії він не набув.

Щодо вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки з урахуванням раніше виплачених сум та зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 10.07.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019 2020, 2021 роки.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він як працюючий пенсіонер набув право перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, з огляду на наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з 2018 року.

Згідно приписів ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсії проводиться із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

При цьому, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсіонерам з метою збільшення розміру пенсій передбачено проведення індексації. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Тобто, показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії, а не при її перерахунку на виконання ст.42 Закону № 1058 з урахуванням додаткового набутого за 24 місяці страхового стажу .

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З аналізу наведених вище норм Закону №1058 вбачається, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, для обчислення пенсії, обраховується за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

У разі, якщо особа продовжила працювати після призначення пенсії, перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії працюючого пенсіонера показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Показник середньої заробітної плати для обчислення пенсії підлягає обрахунку при призначенні пенсії, або ж при переведенні особи на інший вид пенсії за нормами іншого Закону, та при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Разом з тим, позивач отримує з 2018 року пенсію за віком та інший вид пенсії не переходив.

За таких підстав, доводи відповідача щодо того, що оскільки ст. 42 Закону 1058-IV чітко визначає, що перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії, тобто показник середньої заробітної плати є таким, яким він був на час призначення пенсії і він є незмінним, є обґрунтованими.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 є правомірними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7,Житомир,10003. ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос