Справа № 520/13538/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 р. Справа № 520/13538/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 18.12.23 по справі № 520/13538/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту перший відповідач, ГУПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Закарпатській області, другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 картка платника податків НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 від 27 квітня 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , про перерахунок пенсії з урахуванням сум, що вказані в довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії» № 19 від 15.02.2018 року, яка видана Відкритим акціонерним товариством «Мереф`янський Скляний завод» за період з грудня 1990 року до грудня 1995 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) та Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) повторно розглянути подану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , заяву про перерахунок пенсії з доданими документами та провести перевірку первинних документів, згідно з якими видана довідка № 19 від 15.02.2018 року Відкритим акціонерним товариством «Мереф`янський Скляний завод» «Про заробітну плату для обчислення пенсії» за період з грудня 1990 року до грудня 1995 року і прийняти відповідне рішення по суті заяви про перерахунок пенсії;

- стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , судові витрати (судовий збір) в загальному розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправну бездіяльність першого відповідача в частині неврахування при призначенні та обчисленні розміру пенсії відомостей, вказаних у довідці ВАТ «Мереф`янський скляний завод» «Про заробітну плату для обчислення пенсії № 19» від 15.02.2018 про суми заробітної плати з грудня 1990 року по грудень 1995 року, оскільки перевірки відповідності відомостей про суми заробітної плати первинним документам пенсійний орган не здійснив, чим порушив конституційні права позивача на одержання належного розміру пенсії.

Враховуючи, що оскаржувана відмова у здійсненні вказаного перерахунку прийнята за один день, що не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі по тексту Порядок № 22-1), та з огляду на те, що територія м. Мерефа з 24.02.2022 по теперішній час підконтрольна українській владі та окупованою не була, бойових дій там не велось, ВАТ «Мереф`янський скляний завод» (де зберігаються первинні документи, на підставі яких було видано спірну довідку) не припиняв роботу під час воєнного стану, наявні підстави стверджувати, що суб`єкт владних повноважень взагалі ухилився від проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, що є протиправною бездіяльністю.

Просив суд врахувати позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.11.2019 у справі № 748/696/17 та від 26.02.2020 по справі № 541/542/17-а, в яких останній дійшов висновку про те, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, пенсійний орган допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верства населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 520/13538/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд.4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, 20453063) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог; стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , судові витрати (судовий збір) в загальному розмірі 2684 (дві тисячі вісімдесят чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, як такого, що не містить жодних посилань на норми матеріального права, які б давали підстави вважати про передчасність вимог позивача та таких, що заявлені на майбутнє. Наголошував, що довідка від 15.02.2018 № 19 була надана позивачем разом із заявою про призначення пенсії ще 24.05.2021, однак пенсійним органом не здійснювались жодні дії з метою перевірки вказаних відомостей більше ніж два роки, всупереч тому, що позивач досяг пенсійного віку та має відповідний та достатній для призначення пенсійних виплат стаж, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Стверджував про залишення судом першої інстанції поза увагою обставини того, що перевірку первинних документів може провести лише пенсійний орган, однак останній, продовж більш ніж двох років протиправно не виконує свої обов`язки.

З посиланням на ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII) вказував, що у разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку, що і було зроблено позивачем. Тобто ОСОБА_1 діяв у відповідності до норм матеріального права, чого не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Звернув увагу на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення положень ст. 77 КАС України, оскільки, беручи до уваги твердження відповідачів у наданому до матеріалів справи відзиві на позовну заяву щодо того, що після надходження акту зустрічної перевірки достовірності довідки ВАТ «Мереф`янський скляний завод» відповідач здійснить повторний розгляд заяви позивача з метою перерахунку призначених пенсійних виплат, на підтвердження чого надано службову записку від 26.04.2023 про проведення відповідної перевірки, судом, в свою чергу, не враховано, що жодних термінів проведення вказаної перевірки не наведено, а також не надано пояснень щодо причин не проведення такої перевірки більше ніж два роки.

Заперечуючи проти прийняття службової записки відповідача від 26.04.2023 зазначив, що незрозумілим є як такий доказ кореспондується з датою надання довідки № 19 (24.06.2021), яка мала бути перевірена ще в 2021 році. Так, враховуючи те, що ОСОБА_1 не було відомо про вказану службову записку, припускав можливість її виготовлення вже після отримання пенсійним органом ухвали про відкриття провадження у справі.

Інші доводи дублюють зміст позовної заяви.

Обираючи належний спосіб захисту, з огляду на бездіяльність відповідачів, вважав за необхідне зобов`язати відповідача провести перевірку інформації, що міститься в довідці № 19 та прийняти конкретне рішення по результатам перевірки.

Другий відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі вказав, що у відповідності до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV) начальником відділу обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області була подана службова записка від 26.04.2023 про проведення перевірки правильності сум заробітку та достовірності надання довідки про заробітну плату № 19 від 15.02.2018, виданої ВАТ «Мереф`янський скляний завод». За результатами перевірки буде переглянуто право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням отриманих даних.

ОСОБА_1 в наданій до суду апеляційної інстанції відповіді на відзив ГУ ПФУ в Закарпатській області стверджував про невідповідність такого вимогам п. 3-5 ч. 2 ст. 304 КАС України, оскільки жодних обґрунтованих заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги відзив не містить.

Додатково наголосив, що посилаючись на службову записку про проведення перевірки, пенсійний орган, в свою чергу, знову ж таки не конкретизує терміни проведення такої перевірки. Враховуючи те, що з 24.06.2021 вказана перевірка досі не здійснена, очевидною є бездіяльність пенсійного органу.

Перший відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження)

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ у Харківській області.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Харківській області з заявою про перерахунок пенсії - зміну надбавки з урахуванням довідки ВАТ «Мереф`янський скляний завод» від №19 від 15.02.2018 про заробітну плату за 1990-1995 роки.

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювало ГУ ПФУ у Закарпатській області. Рішенням № 32 від 27.04.2023 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відомості наданої довідки не були на момент розгляду заяви підтверджені первинними документами ВАТ «Мереф`янський скляний завод».

Разом з тим, і в рішенні, і у відзиві зазначено, що після надходження акту зустрічної перевірки достовірності довідки ВАТ «Мереф`янський скляний завод», відповідач здійснить повторний розгляд заяви позивача з метою перерахунку призначених пенсійних виплат.

26.04.2023 відповідач оформив службову записку про проведення відповідної перевірки.

Не погодившись із вказаною бездіяльністю пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх передчасності, як таких, що заявлені на майбутнє, оскільки пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями самостійно вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, а відтак не здійснення розгляду заяви позивача по суті до завершення перевірки обґрунтованості та достовірності поданих позивачем документів, свідчить про відсутність порушень прав позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на належне отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або у разі відсутності після 1 липня 2000 року 60 місяців страхового стажу, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 24.06.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.

При цьому, позивач, разом із заявою про призначення пенсії надавав до пенсійного органу довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 19 від 15.02.2018, видану ВАТ «Мереф`янський скляний завод».

Однак, вказана довідка при розрахунку розміру пенсії позивача не була врахована пенсійним органом, що зумовило повторне звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Отримання відмови у здійсненні перерахунку пенсії, яка мотивована необхідністю здійснення перевірки відомостей вказаних в спірній довідці відповідності первинним документам, однак нездійснення такої, зумовило звернення позивача із цим позовом.

З приводу наведеного суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі по тексту - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач разом із заявою про перерахунок пенсії надав довідку № 19 від 15.02.2018, дослідивши зміст якої, колегією суддів встановлено, що остання містить відомості про отримання ОСОБА_1 заробітної плати, починаючи з грудня 1990 року по листопад 1995 року. При цьому, вказана довідка містить помісячне розшифрування виплачених сум.

Також, зі змісту вказаної довідки судом апеляційної інстанції встановлено, що на всі виплати було нараховано страхові внески (єдиний внесок).

При цьому, довідка видана на підставі особових рахунків за 1990 1995 роки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 .

Варто зауважити, що вказані періоди роботи додатково підтверджуються записами трудової книжки серії позивача серії НОМЕР_3 , копія якої міститься в матеріалах пенсійної справи.

З наведеного слідує, що позивачем для перерахунку пенсії були надані всі необхідні документи, передбачені Порядком № 22-1.

При цьому, вказаним Порядком не встановлено обов`язку особи, яка звертається за перерахунком пенсії, подавати разом із відповідною заявою первинні документи, на підставі яких була видана довідка про заробітну плату, однак зі змісту вказаних документів вбачається, що видані вони саме на підставі особових рахунків.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Порядку 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.

При цьому, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17 посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання другого відповідача на необхідність здійснення перевірки вказаної довідки щодо відповідності первинним документам, оскільки довідка містить всі необхідні реквізити, відповідає встановленій формі, а також, що є головним, містить посилання на особові рахунки на підставі яких вона була видана.

Таким чином, у пенсійного органу відсутні обґрунтовані підстави для проведення перевірки відповідності відомостей про суми заробітної плати первинним документам. Крім того, відповідачами в обґрунтування відмови здійснення перерахунку пенсії позивача із врахуванням довідки № 19, окрім як необхідність здійснення перевірки, не наведено доведено будь-якого факту сумнівності відомостей, зазначених у спірній довідці.

При цьому, колегія суддів враховує, що пенсію позивачу було призначено ще в 2021 році, однак станом на момент апеляційного перегляду справи (2024 рік) жодних відомостей щодо здійснення перевірки відповідачами не надано.

Посилання пенсійного органу на службову записку від 27.04.2023 є неприйнятним взагалі, оскільки остання, по-перше, жодним чином не підтверджує факт здійснення перевірки спірної довідки, по-друге, не містить жодних термінів проведення такої перевірки, що лише додатково підтверджує тривалу протиправну бездіяльність контролюючого органу в частині нездійснення перерахунку пенсії позивача, на який останній має беззаперечне право.

З огляду на вказане, надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на перерахунок пенсії лише з тих підстав, що відповідачі протиправно, впродовж більше ніж два роки, не виконують покладені на них завдання та функції в частині здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у довідці про розмір виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до вимог частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи пенсійним органом жодним чином не доведено факту сумнівності відомостей, зазначених у спірній довідці та необхідність здійснення її перевірки щодо відповідності первинним документам, а відтак, відсутність такої перевірки не повинна обмежувати право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській області та ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з урахуванням сум, які вказані в довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії № 19» від 15.02.2018, яка видана ВАТ «Мереф`янський скляний завод» за період з грудня 1990 року по грудень 1995 рік.

Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Разом з тим, частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18).

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені у справі обставини щодо відсутності підстав у пенсійного органу на проведення перевірки, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не є належним та не призведе до остаточного вирішення спору, у зв`язку із чим, з метою поновлення прав позивача на належний розмір пенсії, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача без необхідності додаткових його звернень до суду та виконання будь-яких інших умов для цього, беручи до уваги, що за принципом екстериторіальності, оскаржуване рішення від 27.04.2023 № 32 про відмову у перерахунку пенсії прийнято саме ГУ ПФУ у Закарпатській області, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зазначає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 23.06.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням сум, що вказані у довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії № 19» від 15.02.2018, виданої ВАТ «Мереф`янський скляний завод» за період з грудня 1990 року по грудень 1995 року.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву про перерахунок пенсії з доданими документами та провести перевірку первинних документів відмовити.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції не встановлено фактичних обставин справи, не надано жодної оцінки доводам позивача, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 14 від 30.05.2023 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 12.01.2024 № 11 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 коп.

Отже, враховуючи вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції, відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн, та за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн, пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, як суб`єктів владних повноважень.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 520/13538/23 - скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про перерахунок пенсії з урахуванням сум, що вказані в довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії» № 19 від 15.02.2018, яка видана ВАТ «Мереф`янський скляний завод» за період з грудня 1990 року по грудень 1995 рік.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), № 32 від 27 квітня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) здійснити з 23.06.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із врахуванням сум заробітної плати за період з грудня 1990 року по грудень 1995 року, що вказані в довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії» № 19 від 15.02.2018, виданої ВАТ «Мереф`янський скляний завод», за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1342,00 (одна тисяча триста сорок дві) грн, 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88008) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1342,00 (одна тисяча триста сорок дві) грн, 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова