Справа № 440/13682/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 р.Справа № 440/13682/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

представник позивача - Назаренко В.В.

представник відповідача - Казьміна К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 22.11.23 по справі № 440/13682/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про оскарження податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5 від 02 травня 2023 року та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5 від 02 травня 2023 року.

В обґрунтування позову зазначила про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зауважила, що зі змісту наказу про призначення фактичної перевірки неможливо встановити, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало ГУ ДПС у Полтавській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу № 1012-П від 14 квітня 2023 року. Стверджувала, що порушення встановлені під час фактичної перевірки не відповідають дійсності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 02 травня 2023 року № 5, в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 9464,35 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що працівниками відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області заступником начальника відділу Куницьким Р.М. та ГДРІ ОСОБА_2 на підставі наказу від 14.04.2023 №1012-П "Про проведення фактичної перевірки", направлень від 14.04.2023 №1790, №1791 та на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами і доповненнями (далі - ПКУ), 17.04.2023 було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності, а саме: магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 81.1 ст. 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу приступили до проведення фактичної перевірки після пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службових посвідчень, про що свідчить особистий підпис ФОП ОСОБА_1 .

Фактичною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: п. 1, п. 2, п. 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР від 06.07.95р. "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пп. 16.1.12, п. 16.1 ст. 16, п. 85.2 ст. 85 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI. За результатами фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки від 18.04.2023 реєстраційний № 4020/16/31/РРО/ НОМЕР_1 (бланк №003046).

Щодо підстав проведення перевірки зазначив, що контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Також апелянт вказав на те, що дані РРО, на які посилається контролюючий орган у фіскальних чеках, внесені у бази даних системи обліку даних РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, є цілісними та незмінними. Отже, фіскальні чеки (перелік яких наведений в акті перевірки) сформовані у дати, що охоплюються періодом перевірки (з 24.09.2021 по дату закінчення перевірки), зазначеним у наказі від 14.04.2023 року № 1012-П, тому порушення були встановлені під час та в межах фактичної перевірки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення в частині задоволених позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині задоволених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 28 серпня 2019 року номер запису 0004229 та перебуває на загальній системі оподаткування (а.с. 17).

Основний вид економічної діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

14 квітня 2023 року начальником ГУ ДПС в Полтавській області, з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", винесено наказ № 1012-П про проведення з 17 квітня 2023 року фактичної перевірки тривалістю 10 діб платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за період з 24 вересня 2021 року по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку (а.с. 31).

17 квітня 2023 року ФОП ОСОБА_1 вручено копію наказу № 1012-П від 14 квітня 2023 року та пред`явлено направлення від 14 квітня 2023 року № 1790 та 1791 (а.с. 32-33).

17 квітня 2023 року ГУ ДПС в Полтавській області складено Акт про результати фактичної перевірки № 4020/16/31/РРО/ НОМЕР_1 (а.с. 36).

За висновками Акту № 4020/16/31/РРО/ НОМЕР_1 встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не забезпечено проведення розрахункової операції через РРО при продажу товарів на суму 96,50 грн, в тому числі підакцизного товару на суму 71,50 грн;

- пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не забезпечено проведення розрахункових операцій через РРО зі створенням в паперовій та/або електронній формі розрахункових документів встановленої форми та змісту, а саме в розрахункових документах відсутній обов`язковий реквізит - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія і номер) при продажу алкогольних напоїв на суму 5644 грн;

- пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не забезпечено проведення розрахункових операцій через РРО на суму 2246,70 грн із застосуванням електронних платіжних засобів, згідно х-звіту здійснюється продаж підакцизних товарів;

- пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не забезпечено ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарів за місцем їх реалізації, згідно інвентаризаційної відомості сума товарів, що реалізується та не облікована у встановленому порядку склала 5258,00 грн;

- підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, а саме: не забезпечено збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом; не надано посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

На підставі висновків Акту № 4020/16/31/РРО/ ГУ ДПС в Полтавській області 02 травня 2023 року винесено податкове повідомлення-рішення № 5, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 16 969,05 грн та податкове повідомлення-рішення №5, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 1020 грн (а.с. 6-7).

Згідно розрахунку штрафних санкцій (а.с. 10) до вищевказаних податкових повідомлень-рішень:

- за порушення пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ФОП ОСОБА_1 застосовано відповідальність передбачену пунктом 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: штраф у розмірі 3370,05 грн (150% * 2246,70 грн);

- за порушення пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ФОП ОСОБА_1 застосовано відповідальність передбачену пунктом 7 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: штраф у розмірі 8341 грн (100%*250 грн 150%*5394 грн);

- за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ФОП ОСОБА_1 застосовано відповідальність передбачену статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: штраф у розмірі 5258 грн (100%*5258 грн);

- за порушення підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано відповідальність передбачену пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, а саме: штраф у розмірі 1020 грн.

Позивач, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 02 травня 2023 року № та № 5, звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 02 травня 2023 року № 5, в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 9464,35 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, окрім іншого, стверджує про наявність порушень при призначенні та здійсненні перевірки, зокрема вказує на відсутність підстав для проведення перевірки.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22 вересня 2020 року по справі № 520/8836/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, відступивши від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Порядок призначення та здійснення фактичних перевірок врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 81.1.1 статті 81 ПК України, у наказі про проведення зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

У свою чергу згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75.1 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері отримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин.

При цьому, самого лише факту покладення на податковий орган обов`язків із здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин достатньо для проведення фактичної перевірки.

Схожа правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 серпня 2023 року у справі № 440/3538/21, 10 жовтня 2023 року у справі №500/1301/20.

Зі змісту наказу № 1012-П від 14 квітня 2023 року суд вбачає, що перевірка призначена з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, що узгоджується із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75.1 Податкового кодексу України.

У спірному наказі про проведення перевірки зазначена дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки містить підпис керівника контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

При цьому, суд зазначає, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, про скасування такого рішення у випадку якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки позивача.

Щодо порушень встановлених в акті перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі по тексту - Закон №265/95-ВР) встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється.

В акті перевірки № 4020/16/31/РРО/ від 17 квітня 2023 року зафіксовано, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено проведення розрахункової операції через РРО при продажу товарів на суму 96,50 грн, в тому числі підакцизного товару на суму 71,50 грн та не забезпечено проведення розрахункових операцій через РРО на суму 2246,70 грн із застосуванням електронних платіжних засобів, згідно х-звіту здійснюється продаж підакцизних товарів.

Відповідачем надано до суду копію Х-звіту відповідного магазину на суму 0 грн (а.с. 38).

Таким чином, позивачем не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій (РРО) та/або ПРРО на суму 96,50 грн та 2246,70, чим порушено пункт 1 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій вбачається, що контролюючим органом застосовано до позивача за наведене вище порушення штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 3370,05 грн. із розрахунку 150% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (2246,70 грн.*150%).

При цьому, як правомірно вказав суд першої інстанції, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження застосування до позивача фінансової санкції у розмірі 150% відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, товарів, а тому застосована до позивача за вказане порушення фінансова санкція є завищеною, оскільки має становити 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг), тобто 2246,70 грн.

В акті перевірки № 4020/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 17 квітня 2023 року також зафіксовано, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено проведення розрахункових операцій через РРО зі створенням в паперовій та/або електронній формі розрахункових документів встановленої форми та змісту, а саме в розрахункових документах відсутній обов`язковий реквізит - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія і номер) при продажу алкогольних напоїв на суму 5644 грн.

Пунктом 11 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Як вбачається із розрахунку до податкових повідомлень-рішень, за вищевказане порушення до позивача на підставі пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР застосовано штраф в розмірі 8341 грн, який визначено за формулою 100%*250 грн 150*5394 грн.

Пунктом 7 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно вказав про те, що контролюючим органом застосовано до позивача штраф, який не передбачений за вчинене порушення.

Крім того, в акті перевірки № 4020/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 17 квітня 2023 року зафіксовано, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено ведення в порядку встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку на суму 5258 грн.

Так, згідно інвентаризаційної відомості ФОП ОСОБА_1 реалізовано товару на суму 5258 грн (а.с. 40).

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Правила ведення обліку товарних запасів, які поширюються на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП, визначено Порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року № 496 (далі - Порядок № 496).

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку № 496 документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару. Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку № 496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 496 форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Враховуючи вищевикладене суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оцінюючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 02 травня 2023 року № 5, в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 9464,35 грн.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року по справі № 440/13682/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 по справі № 440/13682/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 16.05.2024 року