Справа № 300/3855/24
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"17" травня 2024 р. Справа № 300/3855/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федьків Василь Богданович, про забезпечення позову,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федьків Василь Богданович, 16.05.2024 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, подану до пред`явлення позовної заяви, визначивши відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третю особу без самостійних вимог Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича, в якій просить: зупинити виконавче провадження шляхом заборони стягнення на підставі виконавчого документа, а саме постанови про стягнення виконавчого збору №32467426 від 11.07.2012 в межах виконавчого провадження №62085265.
В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову представник заявника зазначив, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження щодо стягнення з позивача на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості, яке завершене постановою про повернення виконавчого документа заявнику. Надалі, 15.05.2020 Відділом примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження №62085265 щодо стягнення виконавчого збору. Згідно з відступленням вимог первинного стягувача Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", останній отримав право на звернення до виконання стягнення заборгованості. Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №63528091, а 08.12.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку із фактичним повним виконанням виконавчого документа. Враховуючи те, що фактично приватним виконавцем повністю виконано виконавчий лист №0907/2-4164/011 від 05.04.2011, то саме приватний виконавець має право на отримання винагороди/виконавчого збору. В той же час, державний виконавець протиправно не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, натомість 13.05.2024 прийняв постанову №62085265 про арешт коштів боржника. Оскільки державним виконавцем вчиняються дії спрямовані на стягнення коштів ОСОБА_1 , то останньому доведеться докласти значних зусиль для відновлення свого правового становища, тому є необхідність забезпечення позову.
Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Судом з`ясовано, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції Івано-Франківської області перебувало виконавче провадження №32467426 з виконання виконавчого листа №0907/2-4164/2011 від 05.04.2011 виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості.
Виконавче провадження державним виконавцем було відкрито 03.05.2012 та завершене постановою від 29.04.2020 про повернення виконавчого документа заявнику за заявою стягувача.
Далі, 15.05.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №62085265 щодо стягнення виконавчого збору.
У межах виконавчого провадження №62085265 державним виконавцем 13.05.2024 прийнято постанову про арешт грошових коштів/електронних коштів, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях або будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Частиною 1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 Кодексу).
Зі змісту поданої представником заявника заяви про забезпечення позову вбачається, що по суті виконавче провадження про стягнення заборгованості в користь банківської установи виконувалося приватним виконавцем, яким 08.12.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Представник позивача вважає, що саме приватний виконавець має право на отримання винагороди. По суті в даному випадку має місце незаконне подвійне стягнення за одним і тим же виконавчим документом.
Суд зазначає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
З системного аналізу наведених процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.
Із вищенаведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.
Проте всупереч наведеному представник заявника не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.
Так, постановою від 13.05.2024 у виконавчому провадженні №62085265 державний виконавець наклав арешт на грошові кошти ОСОБА_1 . Як вбачається з даної постанови, сума виконавчого збору становить 343084,04 грн.
Суд враховує, що відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, здійснюючи примусове виконання відповідного виконавчого документа уповноважений накладати арешт на кошти та/або майно боржника, однак лише у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів (частина третя статті 56 Закону України "Про виконавче провадження").
За цих обставин решта коштів та інших матеріальних активів залишається у вільному розпорядженні боржника, якими такий може безперешкодно користуватися.
Натомість представником заявника не надано суду жодних відомостей щодо поточних фінансових показників боржника, розміру грошових коштів, розміщених, в тому числі, на банківських рахунках, інформацію про наявність або відсутність інших активів тощо.
В контексті викладеного, у суду відсутня можливість перевірити, чи володіє заявник будь якими фінансовими активами.
Суд також бере до уваги те, що пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
В той же час, положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.
Як слідує зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї доказів державним виконавцем уже вчинено виконавчі дії, в тому числі, щодо арешту коштів боржника за виконавчим провадженням №62085265, а тому вжиття судом заходів забезпечення позову, про які просить позивач не заборонить державному виконавцю вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.
Представником заявника жодними належними та допустимими доказами не доведено, що невжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, зумовить настання негативних і незворотних наслідків для ОСОБА_1 , а також, що невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту й унеможливити поновлення порушених його прав.
Крім цього, суд також зауважує, що постанова державного виконавця від 13.05.2024 не засвідчує факту накладення арешту на конкретні банківські рахунки чи електронні гаманці заявника.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Федьків Василь Богданович від 16.04.2024 про забезпечення позову слід відмовити.
Відповідно до пункту 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд постановляє ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову.
Керуючись статтями 150, 151, 152, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федьків Василь Богданович, про забезпечення позову, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.