Справа № 308/5341/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 308/5341/23 пров. № А/857/3072/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці,

на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року (суддя Логойда І.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 10.01.2024),

в адміністративній справі №308/5341/23 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці,

про скасування постанови і закриття справи,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Закарпатської митниці, в якому просив скасувати постанову Закарпатської митниці в справі №0025/30500/23 від 15.02.2023 та закрити справу.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2023 призначено у справі судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до одержання результатів проведеної експертизи.

Ухвалою цього ж суду від 08.12.2023 поновлено провадження у справі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2024 позовну заяву - задоволено частково. Змінено захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, у постанові в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 15.02.2023 на стягнення на суму 13730,83 грн. В решті постанову в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 15.02.2023 - залишено без змін. Стягнуто відповідача на користь позивача суму 536,80 грн у відшкодування сплаченого судового збору та 1093,14 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, підстави чого наведені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що 15.02.2023 справу про порушення митних правил розглянуто посадовою особою Закарпатської митниці та прийнято рішення, яким позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості не задекларованих товарів (100481,72 грн), що становить 30144,52 грн. Зазначає апелянт, що виявлені незадекларовані гальмівні колодки підлягають письмовому декларуванню у порядку, встановленому для громадян і є об`єктом оподаткування митними платежами. Отже, оскаржуваною постановою в справі про порушення митних правил позивача на підставі та у порядку, що встановлені законом, було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Визначена експертом ринкова вартість товарів, зазначених у висновку експерта Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби №- 009 від 26.01.2023 року є достовірною і не викликає сумнівів. Підстави для неврахування даного висновку експерта у даній справі відсутні.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.01.2024 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Спірною постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці у справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 15.02.2023 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості незадекларованих товарів на суму 30144,52 грн (а.с. 11-15).

Цю постанову №0025/30500/23 від 15.02.2023 винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0025/30500/23 від 13.01.2023 відносно ОСОБА_1 та матеріалів справи про порушення митних правил за ознаками вчиненого ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.2 ст.271 МК України (а.с. 6-10).

Зміст вказаних вище протоколу від 13.01.2023, постанови від 15.02.2023 та матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.271 МК України, містить наступну інформацію.

13.01.2023 року, о 12 год. 27 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці прибув легковий автомобіль марки «Chrysler GR. Voyager», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який слідував зі Словаччини до України у приватних справах. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор. В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу були виявлені незаявлені за встановленою формою товари, що знаходились у салоні транспортного засобу, а саме: гальмівні колодки до автомобілів фірми-виробника «VolkswagenAG», країна виробництва Німеччина, артикуль 500-698-151-К у кількості 48 шт., які знаходились у 12 картонних коробках по 4 шт. у кожній, та гальмівні колодки до автомобілів фірми-виробника «VolkswagenAG», країна виробництва Іспанія, артикуль 5KО-698-151 у кількості 28 шт., які знаходились у 7 картонних коробках по 4 шт. у кожній. Виявлений товар переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_1 та знаходився на підлозі у салоні автомобіля «Chrysler GR.Vovager» р.н.з. НОМЕР_2 . Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався та став можливим після відкриття дверей автомобіля. Від надання пояснення щодо обставин переміщення виявлених товарів гр. України ОСОБА_1 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Вартість виявленого товару було визначено шляхом проведення експертизи та встановлено, що така перевищує 500 євро. Протокол про порушення митних правил №0025/30500/23 від 13.01.2023 підписано ОСОБА_1 особисто, про розгляд справи 15.02.2023 об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 обізнаний з даних підписаного ним протоколу. На підтвердження даних фактів було долучено копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 про відмову на підставі ст. 63 Конституції України, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.01.2023, контрольного талону, фотозображення транспортного засобу та вилучених предметів, заяву ОСОБА_1 від 13.01.2023 про розгляд справи про порушення митних правил №0025/30500/23 15.02.2023 об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 у його присутності, заяву ОСОБА_3 від 13.01.2023, доповідну записку працівника митниці ОСОБА_4 , опис предметів, затриманих за ознаками ч.2 ст.471 МК України, постанову про призначення експертизи в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 17.01.2023 та супровідний лист Закарпатської митниці ДМС України від 17.01.2023 №7.7-20-03/19/353, супровідний лист Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 26.01.2023 №7.17-38/7.7/11.445 та висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0009 від 26.01.2023 про загальну ринкову вартість наданих на дослідження товарів 100481,72 грн, дані про курси валют, зареєстровану 30.01.2023 за №0846/12-29 заяву ОСОБА_1 про доручення до матеріалів справи оригіналів документів, що підтверджують вартість товару, вилученого протоколом про порушення митних правил, інвойс №46/2023 від 13.01.2023 із зазначенням вартості гальмівних колодок на загальну суму 387,9 євро, довідку про витрати митного органу, відомості з інтернету про Eltra Trade, витяг з комерційного реєстру, відомості з інтернету на сайті Auto Kelly. При розгляді справи про порушення митних правил митним органом 30.01.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналу документу про підтвердження вартості товару, вилученого протоколом про порушення митних правил. При цьому ОСОБА_1 було надано інвойс №46/2023 від 13.01.2023, та зазначено, що будь яких документів, підтверджуючих факт оплати зазначених у ньому коштів (касового або товарного чеку) надано не було. Отже, констатовано, що наданий інвойс №46/2023 від 13.01.2023 не може бути врахований при визначенні ринкової вартості вилученого протоколом про порушення митних правил товару. Отже, під час розгляду справи митним органом позивачем у справі не було подано документу на підтвердження вартості гальмівних колодок, що були вилучені 13.01.2023.

Не погоджуючись і вказаною постановою про порушення митних правил від 15.02.2023, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.286 КАС України та висновок експерта від 21.11.2023 №СЕ-19/107-23/9629-ТВ, вважав за необхідне змінити накладене стягнення згідно з постановою в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 15.02.2023, на суму 13730,83 грн..

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Частиною 4 статті 374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

У відповідності до ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно норм ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

У розглядуваній справі встановлено, що факт вчинення порушення митних правил громадянином України ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил №0025/30500/23 від 13.01.2023 та іншими доказами.

Під час розгляду справи митним органом від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи інвойсу №46/2023 від 13.01.2023, однак не було надано будь-яких документів, підтверджуючих факт оплати товару (касовою або товарною чеку). Тому констатовано, що наданий інвойс не може бути врахований при визначенні ринкової вартості вилученого протоколом про порушення митих правил товару.

Вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару була визначена на підставі та в порядку, визначеними ст.ст. 515-517 Митного кодексу України. Згідно з висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0009 від 26.01.2023 загальна ринкова вартість наданих на дослідження товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 17.01.2023 в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 станом на 13.01.2023 становить 100481,72 грн..

На підтвердження вартості товару позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було подано копію рахунку-фактури №46/2023 від 13.01.2023, перекладеного зі словацької на українську мову, однак така копія не відповідає вимогам ч.2 ст.84 КАС України, а тому не може бути взята судом до уваги (а.с. 70, 88, 89).

Згідно з проведеною у даній справі на підставі ухвали суду товарознавчої експертизи - висновок експерта від 21.11.2023 №СЕ-19/107-23/9629-ТВ - загальна ринкова вартість гальмівних колодок до автомобілів торгівельної марки «Volkswagen AG», бренду «TWR», країни виробництва Німеччини, артикул «5Q0-698-151-K», упакованих у 12 картонних коробках по 4 шт. в кожній, та гальмівних колодок до автомобілів торгівельної марки «Volkswagen AG», країни виробництва Іспанія, артикул «5К0-698-151», упакованих у 7 картонних коробках по 4 шт. в кожній, на європейському ринку, вилучених протоколом про порушення митних правил №0025/30500/23 від 13.01.2023, становить 45769,42 грн (сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять грн 74 коп.), в тому числі: гальмівні колодки до автомобілів торгівельної марки «Volkswagen AG» артикул «5Q0-698-151-K», бренду «TWR» (12 коробок) - 31362,72 грн.; гальмівні колодки до автомобілів торгівельної марки «Volkswagen AG» артикул «5К0-698-151» (7 коробок) - 14406,70 грн (а.с. 109-116).

Закарпатська митниця дійшла висновку, що гр. ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами та кваліфікувала такі дії, що мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за що передбачено ч.2 ст.471 МК України.

При цьому, обираючи міру стягнення, відповідач по справі врахував висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0009 від 26.01.2023 загальна ринкова вартість наданих на дослідження товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 17.01.2023 в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 станом на 13.01.2023 становить 100481,72 грн.

Відносно питання щодо достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), які вчинені 13.01.2023 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Як уже було вказано апеляційним судом вище, відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як визначено ч.1 ст.108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із частинами 2, 3 статті 357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.515 МК України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно з нормами ст.516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 №18, у редакції наказу від 12.11.2019 №29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ).

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 №1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно з п.4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 №105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що у висновку СЛЕД Держмитслужби №-0009 від 26.01.2023 вказано, що для визначення вартості товару застосовано порівняльний (ринковий) підхід, з використанням аналогового (подібного) методу, що базується на порівнянні споживчих властивостей об`єкта оцінки, зі споживчими властивостями, що є на даний час на ресурсах мережі Інтернет цінової інформації щодо пропозицій купівлі-продажу товарів, що за характеристика подібні (ідентичні) представленому до огляду товару та торгової мережі міста Ужгорода. Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром.

Правдивість цінової інформації, отриманої з оприлюднених відкритих джерел станом на сьогодні неможливо перевірити, так як експертом не долучено до висновку відповідних матеріалів, на які посилається експерт.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.515 МК України, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

На переконання суду, проведена товарознавча експертиза на підставі ухвали суду та складений висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 21.11.2023 №СЕ-19/107-23/9629-ТВ, згідно з висновком якого загальна ринкова вартість гальмівних колодок, вилучених протоколом про порушення митних правил № 0025/30500/23 від 13.01.2023, становить 45769,42 грн, є належним і допустимим доказом вартості ввезеного позивачем товару.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №660/575/16-а, від 12.05.2020 у справі №490/236/16-а.

З урахуванням наведених правових положень суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зміни заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, враховуючи, що постановою в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 15.02.2023 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів - на суму 30144,52 грн. Однак, з урахуванням поданого суду висновку експерта від 21.11.2023 №СЕ-19/107-23/9629-ТВ, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за необхідне змінити накладене стягнення згідно з постановою в справі про порушення митних правил №0025/30500/23 від 15.02.2023, на суму 13730,83 грн..

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року в адміністративній справі №308/5341/23 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови і закриття справи залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 15.05.2024 року