Справа № 160/7460/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2024 рокуСправа №160/7460/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі ім. Мічуріна Мар?їнського районі Донецької області з 01.08.1984 року по 26.08.1990 року, та за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року в центрі соціальної реабілітації дітей-інвалідів Вогник надії управління праці та соціального захисту населення Мар?їнської райдержадміністрації; квітень-листопад 2023 року в Центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю Вогник надії Мар?їнського району Донецької області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі ім. Мічуріна Мар?їнського районі Донецької області з 01.08.1984 року по 26.08.1990 року, та за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року в центрі соціальної реабілітації дітей-інвалідів Вогник надії управління праці та соціального захисту населення Мар?їнської райдержадміністрації; квітень-листопад 2023 року в Центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю Вогник надії Мар?їнського району Донецької області.
В обґрунтування позову зазначив про протиправність дій відповідачів щодо не зарахування до страхового стажу позивача оскаржених періодів, попри те, що записи трудової книжки містять усі необхідні записи та реквізити. За викладених обставин просить задовольнити позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач-1 скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що оскаржені періоди роботи позивача на відповідних посадах не можуть бути враховані до загального страхового стажу у зв`язку з наявністю у його трудовій книзі напроти вказаних записів певних недоліків та відсутності сплати страхових внесків. За неможливості зарахування таких період, страховий стаж заявника є недостатнім для призначення пенсії. Відповідач-2 надав фактично аналогічний за змістом відзив.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких міркувань.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням відповідача-2 від 12.12.2023 року № 05 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності у нього необхідного страхового стажу (30 років). При цьому, у рішенні зазначено, що періоди роботи з серпня 1984 року по серпень 1990 року та липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року, квітень-листопад 2023 року не зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю дат та номерів документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи та відсутності сплати страхових внесків.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. І ст.26 №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Як вже встановлено судом, досягнувши 60 річного віку, позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначенні пенсії за віком відповідно до вимог Закону №1058-IV.

Проте, відповідачем відмовлено позивачу у призначенні такої пенсії з огляду на те, що періоди роботи останнього за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року, квітень-листопад 2023 року не зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю факту сплати страхових внесків, а також зазначено, що не зараховано період з серпня 1984 року по серпень 1990 року, оскільки в записах щодо встановлення мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено номери та дати документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи.

Надаючи оцінку вказаним доводам Пенсійного органу суд входить із того, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України.

Так, пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яке звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

Суд, досліджуючи копію трудової книжки позивача відмічає, що напроти періодів його роботи наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу.

Більш того, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Також судом не може бути прийнято до уваги доводи відповідача щодо відсутності фактів сплати страхових внесків у спірний період, адже наявність заборгованості колишнього роботодавця позивача перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

Таким чином, враховуючи правову позиції Верхового Суду, а також встановлені у цій справі обставини справи, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 01.08.1984 року по 26.08.1990 року, та за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу для нарахування/призначення пенсії, тоді як оскаржене рішення відповідача-2 з цього приводу є протиправними.

Визначаючись із найбільш ефективним способом відновлення порушених прав позивача суд виходить із того, що оскаржене рішення відповідача-2 в частині не зарахування оскаржених періодів до страхового стажу є протиправним та підлягає скасуванню із виходом за межі позовних вимог в цій частині, та зобов`язання відповідача за місцем обліку позивача зарахувати періоди роботи в колгоспі ім. Мічуріна Мар?їнського районі Донецької області з 01.08.1984 року по 26.08.1990 року, та за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року в центрі соціальної реабілітації дітей-інвалідів Вогник надії управління праці та соціального захисту населення Мар?їнської райдержадміністрації; квітень-листопад 2023 року в Центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю Вогник надії Мар?їнського району Донецької області до загального страхового стажу позивача.

Враховуючи зазначене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі ім. Мічуріна Мар?їнського районі Донецької області з 01.08.1984 року по 26.08.1990 року, та за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року в центрі соціальної реабілітації дітей-інвалідів Вогник надії управління праці та соціального захисту населення Мар?їнської райдержадміністрації; квітень-листопад 2023 року в Центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю Вогник надії Мар?їнського району Донецької області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Мічуріна Мар?їнського районі Донецької області з 01.08.1984 року по 26.08.1990 року, та за липень 2012 року, липень-серпень 2013 року, червень липень, вересень 2014 року, березень-квітень 2015 року в центрі соціальної реабілітації дітей-інвалідів Вогник надії управління праці та соціального захисту населення Мар?їнської райдержадміністрації; квітень-листопад 2023 року в Центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю Вогник надії Мар?їнського району Донецької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять), 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна