Справа № 600/897/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/897/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» звернулося до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень.

Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати Рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023, №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023.

В обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивач посилається на те, що ним у відповідності до вимог Митного кодексу України при поданні електронних митних декларацій надані всі необхідні документи та достатні відомості, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів. Позивач вважає, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як містили розбіжності та не були усунуті шляхом подання всіх додатково витребуваних документів є необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур. Позивач з посиланням на висновки Верховного Суду зауважує, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Щодо підтвердження оплати за пакування та маркування позивач вказує, що продавець і покупець в договорі чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки), а також маркування товару включається до ціни товару, яка підлягає сплаті, а тому відомості щодо включення цих складових до митної вартості товарів, як того вимагає ч. 10 ст. 58 МКУ, відсутні. А тому, таке зауваження митного органу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно умов поставки продавець доставляє вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Стосовно різниці між інвойсом та митною декларацією країни відправлення позивач зазначає, що різниця між вартістю товару у румунській валюті визначеному у інвойсі та митній декларації країни відправлення виникла через курсову різницю. Курсова різниця не може викликати сумнівів, оскільки обумовлена застосуванням декларантом курсу валют банку на день оформлення документів, тим більше не може впливати на числові значення митної вартості товару та її розрахунок. Позивач наголошує на тому, що довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів. Таким чином, позивач наполягає на тому, що висновки, зроблені відповідачем, саме у зв`язку із неповним та не об`єктивним вивченням наданих для підтвердження митної вартості товарів документів, на підставі яких винесено необ`єктивні, безпідставні та упереджені рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023, №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано докази.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на положення, передбачені Митним кодексом України, вказував, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення. Зазначено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а додатково подані документи не спростовують такі розбіжності та невідповідності. Відповідач також зазначив про те, що метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовано, адже заявлена митна вартість митним органом не визнана. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62,63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості - резервний. Надавши пояснення щодо обставин спірних відносин, відповідачем вказано про законність та обґрунтованість прийнятого митним органом та оскаржуваного позивачем рішення. Відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач правом подати відповідь на відзив не скористався.

Після відкриття провадження у справі клопотань сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні за їх участю до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль промислова, помол 0-4 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA68U0, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1974,13 Євро за курсом валюти 387278 грн.

З митної декларації №23UA68U0 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002137, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0325 Рахунок-проформа № 1057 від 03.11.2023

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 2835 від 03.11.2023;

- 3004 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №66 від 06.11.2023

- 0730 Автотранспортна накладна А934206 від 03.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 2835 від 03.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи б/н від 01.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROIS2700E0099516 від 04.11.2023.

Також 12.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA14U7, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1986,88 Євро за курсом валюти 38,5225 грн.

З митної декларації №23UA14U7 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002165, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 2897 від 10.11.2023;

- 0730 Автотранспортна накладна А086680 від 10.11.2023;

- 3004 Рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №108 від 11.11.2023;

- 3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 11.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 2897 від 10.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи б/н від 01.11.2023

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROIS2700E0101650 від 11.11.2023.

Крім цього 13.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA05U9, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1961,38 Євро за курсом валюти 38,542 грн.

З митної декларації №23UA05U9 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002170, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 2879 від 09.11.2023;

- 0730 Автотранспортна накладна б/н від 09.11.2023;

- 3004 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги б/н від 09.11.2023;

- 3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 09.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 2879 від 09.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - б/н від 01.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROCJ1800E0116775 від 09.11.2023.

16.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA06U5, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1974,13 Євро за курсом валюти 39,3939 грн.

З митної декларації №23UA06U5 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002193, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 2908 від 14.11.2023;

- 0730 Автотранспортна накладна А465101 від 14.11.2023;

- 3004 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1 від 16.11.2023;

- 3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 16.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 2908 від 14.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - б/н від 01.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROIS2700E0103020 від 15.11.2023.

До того ж 16.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA07U4, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1982,63 Євро за курсом валюти 39,3939 грн.

З митної декларації №23UA07U4 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002192, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 2909 від 14.11.2023;

- 0730 Автотранспортна накладна А465145 від 14.11.2023;

- 3004 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2 від 16.11.2023;

- 3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 16.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 2909 від 14.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - б/н від 01.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROIS2700E0103011 від 15.11.2023.

29.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA91U2, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1858,00 Євро за курсом валюти 39,8172 грн.

З митної декларації №23UA91U2 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002279, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 3047 від 27.11.2023;

- 0730 Автотранспортна накладна А932745 від 27.11.2023;

- 3004 Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №71 від 29.11.2023;

- 3007 Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 29.11.2023;

- 4103 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №19 від 27.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 3047 від 27.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROIS2700E0107665 від 29.11.2023.

Також 30.11.2023 року з метою митного оформлення товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) позивачем подано митному органу митну декларацію №23UA95U6, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару складає 1863,75 Євро за курсом валюти 39,9582 грн.

З митної декларації №23UA95U6 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2023/002281, вбачається, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А на виконання вимог, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, разом з названою декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:

- 0380 Рахунок-фактура (інвойс) FESAR 3073 від 28.11.2023;

- 0730 Автотранспортна накладна б/н від 28.11.2023;

- 3006 Калькуляція транспортних витрат №2 від 29.11.2023;

- m4103 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №20 від 29.11.2023;

- m4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) №187 від 15.03.2023;

- 7016 Декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії не перевищує 6000 євро FESAR 3073 від 28.11.2023;

- m9000 Інші некласифіковані документи - Переклад від 15.03.2023;

- 9610 Копія митної декларації країни відправлення 23ROIS2700E0107748 від 29.11.2023.

При перевірці указаних документів посадовою особою митниці у рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023, №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023 встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- в розділі VII Договору купівлі-продажу від 15.03.2023 №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару не надано;

- відповідно до п. 6.1. Договору купівлі продажу від 15.03.2023 №187 ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку проформи. У проформі відомості щодо оплати відсутні. Платіжних доручень до оформлення не надано;

- копії митних декларацій країни відправлення містять числові відомості щодо вартості, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. Таким чином, виникає питання щодо включення зазначених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

Також при перевірці указаних документів посадовою особою митниці у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023 митним органом зазначено, що для підтвердження транспортних витрат надано рахунок на оплату від 06.11.2023 №66, у якому вказано реквізити Заявки від 03.11.2023, яка до оформлення не подана. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

Крім цього, при перевірці указаних документів посадовою особою митниці у рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023 встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме для підтвердження транспортних витрат надано рахунок-фактуру від 11.11.2023 №108 та довідку про транспортні витрати від 11.11.2023 б/н, рахунок-фактуру від 09.11.2023 б/н та довідку про транспортні витрати від 09.11.2023 б/н, рахунок-фактуру від 16.11.2023 №1 та довідку про транспортні витрати від 16.11.2023 б/н, рахунок-фактуру від 16.11.2023 №2 та довідку про транспортні витрати від 16.11.2023 б/н, рахунок-фактуру від 29.11.2023 №71 та довідку про транспортні витрати від 29.11.2023 б/н. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

Додатково під час перевірки поданих декларантом документів посадовою особою митниці у рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023 встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме рахунки-фактури від 16.11.2023 №1 та №2 містять відомості про транспортні витрати на загальну суму 26000 грн без розподілу витрат на до/після кордону України, а довідки про транспортні витрати від 16,11.2023 б/н містять відомості щодо вартості транспортних витрат по ін. території у сумі 23000 грн та на території України у сумі 3000 грн. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599. Так відсутнє документальне підтвердження числового значення доданих транспортних витрат.

Крім цього, під час перевірки поданих декларантом документів посадовою особою митниці у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023 встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- у графі 44 митної декларації зазначено інші реквізити копії декларації країни відправлення ніж ті, що подано до митного оформлення;

- рахунок-фактура від 29.11.2023 №71 містить відомості про транспортні витрати на загальну суму 29000 грн без розподілу витрат на до/після кордону України, а довідка про транспортні витрати від 29.11.2023 б/н містить відомості щодо вартості транспортних витрат по ін. території у сумі 25000 грн та на території України у сумі 4000 грн. Довідка не є документом первинного бухгалтерською обліку, та не міститься а переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599. Так відсутнє документальне їй підтвердження числового значення доданих транспортних витрат.

У зв`язку з цим відповідачем запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар);

- за наявності - Інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів;

- транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару);

- якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар);

- виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати);

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товару та умов поставки);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни).

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару.

Для підтвердження митної вартості, заявленої у митних деклараціях №23UA68U0 від 06.11.2023, №23UA14U7 від 12.11.2023, №23UA05U9 від 13.11.2023, №23UA06U5 від 16.11.2023, №23UA07U4 від 16.11.2023, №23UA91U2 від 29.11.2023, №23UA95U6 від 30.11.2023 декларантом додатково було подано листи ПП "ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС" від 07.11.2023 №169, від 13.11.2023 №175, від 13.11.2023 №176, від 17.11.2023 №182, від 17.11.2023 №183, від 30.11.2023 №188, від 30.11.2023 №190 про те, що не має змоги надати інші додаткові документи у встановлений термін 10 діб, відповідно до ст. 53 МК України.

За результатом розгляду митної декларації №23UA68U0 від 06.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023 року.

За результатом розгляду митної декларації №23UA14U7 від 12.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023 року.

За результатом розгляду митної декларації №23UA05U9 від 13.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023 року.

За результатом розгляду митної декларації №23UA06U5 від 16.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023 року.

За результатом розгляду митної декларації №23UA07U4 від 16.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023 року.

За результатом розгляду митної декларації №23UA91U2 від 29.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023 року.

За результатом розгляду митної декларації №23UA95U6 від 30.11.2023 та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023 року.

Як вбачається з указаних рішень про коригування митної вартості товарів, у них, окрім наведених вище обставин, також зазначено про те, що заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом. Відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митої вартості товарів. Згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ митним органом буде здійснено коригування митної вартості товару. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59,60 МКУ, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості - резервний.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023 за основу для визначення митної вартості товару взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість: МД № UA305130/2023/030802 від 26.10.2023 «Сіль для промислового використання (включаючи очищення), непридатна для споживання людьми - хлорид натрію у вигляді кристалічного порошку білого кольору 0-4мм, в біг-бегах - 23,575 т», рівень митної вартості 0,251 USD/кг (0,2344€/кг).

Згідно рішень про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023 за основу для визначення митної вартості товару взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість: МД №UA401020/2023/055273 від 16.10.2023 «Сіль придатна для годівлі тварин, - Brichete sare zооtеhnie- Сіль зоотехнічна в брикетах - 21 600 кг Торговельна марка; SALROM. Виробник; Salina Targu Ocna. Країна виробництва: Румунія (RO)», рівень митної вартості 0,251 USD/кг (0,235 EUR/кг)..

Отже, згідно Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023 року заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA68U0 від 06.11.2023 була фактично скорегована митним органом з 0,111 €/кг (2593,84 € / 23225 кг ) на 0,2344 €/кг (5443,94 € / 23225 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 22070,62 грн, що вбачається з митної декларації №23UA13U1 від 07.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

Згідно Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023 року заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA14U7 від 12.11.2023 року була фактично скорегована митним органом з 0,111 €/кг (2609,89 € / 23375 кг ) на 0,2348 €/кг (5488,45 € / 23375 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 22191,50 грн, що вбачається з митної декларації №23UA16U2 від 13.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

Відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023 заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA05U9 від 13.11.2023 року була фактично скорегована митним органом з 0,110 €/кг (2558,13 € / 23075 кг ) на 0,2350 €/кг (5422,63 € / 23075 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 22080,66 грн, що вбачається з митної декларації №23UA90U4 від 13.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

Згідно Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023 року заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA06U5 від 16.11.2023 року була фактично скорегована митним органом з 0,110 €/кг (2557,98 € / 23225 кг ) на 0,2311 €/кг (5367,30 € / 23225 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 22073,97 грн, що вбачається з митної декларації №23UA97U5 від 17.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

У відповідності до Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023 року заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA07U4 від 16.11.2023 була фактично скорегована митним органом з 0,110 €/кг (2566,48 € / 23325 кг ) на 0,2311 €/кг (5390,41 € / 23325 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 22188,81 грн, що вбачається з митної декларації №23UA79U4 від 17.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

Як слідує зі змісту Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023 року заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA91U2 від 29.11.2023 була фактично скорегована митним органом з 0,107 €/кг (2485,87 € / 23225 кг ) на 0,2292 €/кг (5323,17 € / 23225 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 22692,39 грн, що вбачається з митної декларації №23UA82U4 від 30.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

Як вбачається з Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023 року заявлена декларантом митна вартість ввезеного товару згідно митної декларації №23UA95U6 від 30.11.2023 була фактично скорегована митним органом з 0,0878 €/кг (2184,08 € / 24850 кг ) на 0,2285 €/кг (5678,23 € / 24850 кг), в результаті чого сума митних платежів збільшилась на 27923,91 грн, що вбачається з митної декларації №23UA75U4 від 30.11.2023 року, яка була подана до митного органу позивачем з урахуванням вимог названого рішення.

За таких обставин, не погоджуючись із Рішеннями про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023, №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023, Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» звернулося до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі МК України).

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом статті 55 МК України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: ) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15, від 02 червня 2015 року у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16, від 14 серпня 2018 року у справі №826/5868/16.

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що при перевірці заявленої позивачем митної вартості товару відповідач дійшов висновку про те, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

1) в розділі VII Договору купівлі-продажу від 15.03.2023 №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару не надано;

2) відповідно до п. 6.1. Договору купівлі продажу від 15.03.2023 №187 ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку проформи. У проформі відомості щодо оплати відсутні. Платіжних доручень до оформлення не надано;

3) товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. Таким чином, виникає питання щодо включення зазначених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

4) копії митних декларацій країни відправлення містять числові відомості щодо вартості, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

5) для підтвердження транспортних витрат надано рахунок на оплату від 06.11.2023 №66, у якому вказано реквізити Заявки від 03.11.2023, яка до оформлення не подана. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат (МД №№23UA68U0 від 06.11.2023 року);

6) для підтвердження транспортних витрат надано рахунок-фактуру від 11.11.2023 №108 та довідку про транспортні витрати від 11.11.2023 б/н (МД №№23UA14U7 від 12.11.2023), рахунок-фактуру від 09.11.2023 б/н та довідку про транспортні витрати від 09.11.2023 б/н (МД №№23UA05U9 від 13.11.2023), рахунок-фактуру від 16.11.2023 №1 та довідку про транспортні витрати від 16.11.2023 б/н (МД №№23UA06U5 від 16.11.2023), рахунок-фактуру від 16.11.2023 №2 та довідку про транспортні витрати від 16.11.2023 б/н (МД №№23UA07U4 від 16.11.2023), рахунок-фактуру від 29.11.2023 №71 та довідку про транспортні витрати від 29.11.2023 б/н (МД №23UA91U2 від 29.11.2023). Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат;

7) рахунки-фактури від 16.11.2023 №1 та №2 містять відомості про транспортні витрати на загальну суму 26000 грн без розподілу витрат на до/після кордону України, а довідки про транспортні витрати від 16.11.2023 б/н містять відомості щодо вартості транспортних витрат по ін. території у сумі 23000 грн та на території України у сумі 3000 грн. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599. Так відсутнє документальне підтвердження числового значення доданих транспортних витрат (МД № №23UA06U5 від 16.11.2023, №23UA07U4 від 16.11.2023);

8) у графі 44 митної декларації зазначено інші реквізити копії декларації країни відправлення ніж ті, що подано до митного оформлення (МД №№23UA91U2 від 29.11.2023);

9) рахунок-фактура від 29.11.2023 №71 містить відомості про транспортні витрати на загальну суму 29000 грн без розподілу витрат на до/після кордону України, а довідка про транспортні витрати від 29.11.2023 б/н містить відомості щодо вартості транспортних витрат по ін. території у сумі 25000 грн та на території України у сумі 4000 грн. Довідка не є документом первинного бухгалтерською обліку, та не міститься а переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599. Так відсутнє документальне їй підтвердження числового значення доданих транспортних витрат (МД №№23UA91U2 від 29.11.2023).

Варто відзначити, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень (частина четверта статі 9, частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено суду, що виявлені ним у поданих декларантом документах розбіжності дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості (приписи частини третьої статті 53 МК України).

Поряд з цим, згідно обставин справи, декларантом вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції):

- в МД №23UA68U0 від 06.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль промислова, помол 0-4 мм), у кількості 23225 кг) складає 2593,84 Євро, тобто 0,111 €/кг (2593,84 € / 23225 кг );

- в МД №23UA14U7 від 12.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) , у кількості 23375 кг) складає 2609,89 Євро, тобто 0,111 €/кг (2609,89 € / 23375 кг );

- в МД №23UA05U9 від 13.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) , у кількості 23075 кг) складає 2558,13 Євро, тобто 0,110 €/кг (2558,13 € / 23075 кг );

- в МД №23UA06U5 від 16.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) , у кількості 23225 кг) складає 2557,98 Євро, тобто 0,110 €/кг (2557,98 € / 23225 кг );

- в МД №23UA07U4 від 16.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) , у кількості 23325 кг) складає 2566,48 Євро, тобто 0,110 €/кг (2566,48 € / 23325 кг );

- в МД №23UA91U2 від 29.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) , у кількості 23225 кг) складає 2485,87 Євро, тобто 0,107 €/кг (2485,87 € / 23225 кг );

- в МД №23UA95U6 від 30.11.2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин, помол 0-3 мм) , у кількості 24850 кг) складає 2184,08 Євро, тобто 0,0878 €/кг (2184,08 € / 24850 кг ).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2023 року між Компанією «Sarerom», як продавцем, та Приватним підприємством «Віктор-Ком Імпекс», як покупцем, укладено Договір купівлі-продажу №187/15.03.2023 (далі - Контракт, Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору предметом договору є купівля-продаж продуктів, включаючи сіль, в асортименті, кількості, стандартах якості, упаковці тощо, що поставляються на умовах FCA Campia Turzii, Румунія та обумовлені в додатках до цієї угоди.

Згідно пунктів 5.1. - 5.3 Договору загальна вартість даного контракту складається з вартості кожної поставки. Ціна в розбивці за асортиментами товарів є зазначена в додатках до цього договору. Валюта платежу та договору - євро. Вартість контракту 1000 000,00 євро. Відповідно до п.7.1 Договору продавець забезпечує належне пакування, щоб захистити товар під час транспортування від місця відправлення до місця призначення.

Відповідно до інвойсу FESAR 2835 від 03.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1974,13 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №23UA68U0 від 06.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 2593,84 Євро, тобто 0,111 €/кг.

Також згідно інвойсу FESAR 2897 від 10.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1986,88 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у №23UA14U7 від 12.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 2609,89 Євро, тобто 0,111 €/кг.

У відповідності до інвойсу FESAR 2879 від 09.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1961,38 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у №23UA05U9 від 13.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 2558,13 Євро, тобто 0,110 €/к.

Як вбачається з інвойсу FESAR 2908 від 14.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1974,13 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №23UA06U5 від 16.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 2557,98 Євро, тобто 0,110 €/кг.

Відповідно до інвойсу FESAR 2909 від 14.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1982,63 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №23UA07U4 від 16.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 2566,48 Євро, тобто 0,110 €/кг.

Згідно інвойсу FESAR 3047 від 27.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1858,00 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у №23UA91U2 від 29.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 2485,87 Євро, тобто 0,107 €/кг.

Як слідує з інвойсу FESAR 3073 від 28.11.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 1863,75 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №23UA95U6 від 30.11.2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 2184,08 Євро, тобто 0,0878 €/кг.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваних рішеннях про ненадання позивачем відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару зазначає наступне.

Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Умовами Договору купівлі-продажу №187/15.03.2023 від 15 березня 2023 року не передбачено додаткові витрати покупця на маркування та пакування товарів, що постачається.

Як вбачається зі змісту інвойсів FESAR 2835 від 03.11.2023 року, FESAR 2897 від 10.11.2023 року, FESAR 2879 від 09.11.2023 року, FESAR 2908 від 14.11.2023 року, FESAR 2909 від 14.11.2023 року, FESAR 3047 від 27.11.2023 року та FESAR 3073 від 28.11.2023 року такі також не містять окремо визначеної ціни за маркування та пакування товарів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що за умовами контракту, маркування та пакування не оплачувалося покупцем окремо від ціни товару, з огляду на що посилання відповідача на відсутність у поданих позивачем до митного оформлення документах будь-якої інформації щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару є безпідставними.

Такий підхід щодо застосування положень МК України демонструвався Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 9 листопада 2022 року у справі №815/2162/17, від 17 січня 2023 року у справі №160/7901/18, від 18 грудня 2019 року у справі №160/8775/18 та від 01 березня 2023 року №420/18880/21.

Стосовно посилань відповідача в оскаржуваних рішеннях щодо відсутності відомостей щодо оплати за вказаним договором у рахунках проформах, то такі суд оцінює критично, оскільки фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17 та постанові від 12 березня 2019 року у справі №803/3649/15.

З аналогічних підстав суд відхиляє твердження відповідача в оскаржуваних рішеннях №UA408000/2023/000446/2 від 08.09.2023 та №UA408000/2023/000447/2 від 08.09.2023 щодо неможливості встановити, що оплата здійснена саме за партію товару, що поставляється.

Відносно розбіжностей сум в поданих позивачем інвойсах та копіях митних декларацій країни відправлення суд вважає такі посилання в оскаржуваних рішеннях необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що згідно вимог пункту 3 частини 2 статті 53 МК України, саме рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, у поданих до митного оформлення митних деклараціях та доданих до них інвойсах (серії FESAR) вказано ідентичні суми у валюті євро, що у повній мірі дає можливість співставити партії поставок товару з товаро-супровідними документами.

При цьому, суд вважає цілком обґрунтованими доводи представника позивача стосовно того, що відповідач дійшов помилкового висновку, не врахувавши при цьому курсову різницю. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням позивачем ціни товару згідно з документами, виданими йому продавцем. Курсова різниця не може викликати сумнівів, оскільки обумовлена застосуванням декларантом курсу валют банку на день оформлення документів, тим більше не може впливати на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

Суд наголошує, що у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 804/4680/16 зроблено висновок про те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

В оскаржуваних рішеннях №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023 митним органом вказано, що для підтвердження транспортних витрат надано довідки про транспортні витрати б/н від 11.11.2023, 09.11.2023, 16.11.2023, 29.11.2023 та рахунки-фактури 11.11.2023 №108, 09.11.2023 б/н, 16.11.2023 №1, від 16.11.2023 №2, 29.11.2023 №71.

Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на таке.

Згідно довідки від 1111.2023 б/н про транспортні витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, яка була надана позивачем до митної декларації №23UA14U7 від 12.11.2023 року вартість транспортних витрат при перевезені вантажу за маршрутом м. Campia Turzii (Румунія) м. Чернівці (Україна) складає: витрати від місце завантаження до місяця ввозу на митну територію України 24 000 грн, витрати від місця ввозу на митну територію України до місця митного оформлення м. Чернівці - 4000 грн, разом сума складає 28 000 грн.

Аналогічна сума транспортних витрат зазначена і у рахунку-фактурі №108 від 11.11.2023 року.

Згідно довідки від 09.11.2023 року б/н про транспортні витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, яка була надана позивачем до митної декларації №23UA05U9 від 13.11.2023 року витрати на транспортування за маршрутом м. Кимпія-Турзій (Румунія) м. Чернівці становить 27000 грн (двадцять сім тисяч гривень).

Аналогічна сума транспортних витрат зазначена і у рахунку-фактурі б/н від 09.11.2023 року.

Згідно довідки від 16.11.2023 року б/н про транспортні витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, яка була надана позивачем до митної декларації №23UA06U5 від 16.11.2023 року витрати на транспортування за маршрутом м. Кимпія-Турзій (Румунія) КПП Порубне (Україна) становить 23000 грн, а за маршрутом Порубне-Чернівці 3000 грн. Разом 26000 (двадцять шість тисяч гривень).

Аналогічна сума транспортних витрат зазначена і у рахунку-фактурі №1 від 16.11.2023 року.

Згідно довідки від 16.11.2023 року б/н про транспортні витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, яка була надана позивачем до митної декларації №23UA07U4 від 16.11.2023 року витрати на транспортування за маршрутом м. Кимпія-Турзій (Румунія) КПП Порубне (Україна) становить 23000 грн, а за маршрутом Порубне-Чернівці 3000 грн. Разом 26000 (двадцять шість тисяч гривень).

Аналогічна сума транспортних витрат зазначена і у рахунку-фактурі №2 від 16.11.2023 року.

Таким чином, розбіжності між вартістю транспортних послуг, зазначених у довідках про транспортні витрати б/н від 11.11.2023, 09.11.2023, 16.11.2023, 29.11.2023 та рахунках-фактури 11.11.2023 №108, 09.11.2023 б/н, 16.11.2023 №1, від 16.11.2023 №2, 29.11.2023 №71 відсутні.

Суд зазначає, що для надання митному органу інформації перевізником позивача були складені спеціальні документи, а саме: довідки про транспортні послуги, що по суті є калькуляціями транспортних витрат, які містять всю необхідну інформацію для митного оформлення товарів (реквізити сторін, сума та валюта платежу, номер автотранспортного засобу та напівпричепу, яким здійснювалося перевезення і який зазначений у CMR), що дає можливість повністю ідентифікувати відповідні рахунки та довідки про транспортні витрати з відповідною поставкою.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14 вказав, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

На переконання суду, сама по собі розбіжність у назві послуг (транспортні послуги чи транспортно-експедиційні послуги) за наявності відповідних довідок, що згідно наведеної позиції Верховного Суду є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів, не свідчить про наявність розбіжностей, які унеможливлюють підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною договору.

З аналогічних підстав, суд вважає безпідставними посилання відповідача у рішенні про коригування митної вартості №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023 року, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023 року та №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023 року щодо того, що довідки про транспортні витрати від 16.11.2023 б/н та від 29.11.2023 б/н не є документом первинного бухгалтерського обліку, та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599, а також доводи відповідача в оскражуваному рішенні №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023 щодо ненадання заявки від 03.11.2023 року до митного оформлення.

Відносно посилань відповідача в оскаржуваних рішеннях про відсутність документального підтвердження включення вартості оплати навантажувальних робіт, внутрішніх перевезень, експортного мита, митного збору та податків до митної вартості товару, то суд вважає такі необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.1. Договору предметом договору є купівля-продаж продуктів, включаючи сіль, в асортименті, кількості, стандартах якості, упаковці тощо, що поставляються на умовах FCA Campia Turzii, Румунія та обумовлені в додатках до цієї угоди.

Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, термін FCA (FREE CARRIER (... named place) франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі

Відповідно до статті А6 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати від 01.01.2010 року продавець зобов`язаний з урахуванням застережень статті Б.6.: - нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; - сплатити, коли це належить, витрати митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.

Згідно п.А.4. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Постачання вважається виконаним:

а) якщо назване місце поставки знаходиться у приміщенні продавця: коли товар завантажений у транспортний засіб перевізника, вказаного покупцем або іншою особою, яка діє від його імені.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки місце поставки - Анталія, Туреччина, знаходиться у приміщенні Продавця, то витати пов`язані з завантаженням товару вже включені у митну вартість товару та додатково до вартості не включаються.

Суд звертає увагу, що статтею 58 Митного кодексу України не передбачено необхідність включення до митної вартості товару витрат продавця.

Частина десята згаданої статті Митного кодексу України передбачає включення лише витрат покупця до митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що по митним деклараціям поставка товару здійснювалась на умовах FCA, згідно яких обов`язок щодо завантаження товару на умовах FCA покладено на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати (навантажувальні роботи, експортне мито, митний збір), тому такі складові митної вартості товару у даному випадку не потребують додаткового підтвердження та не включаються до митної вартості товару.

Згідно приписів частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №810/1823/16, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2019 року у справі №810/1479/16 наголосив, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митними деклараціями до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.

Указане свідчить про безпідставність та незаконність оскаржуваних у цій справі рішень.

Також варто зазначити таке.

Відповідно до оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів у зв`язку із виявленням наведених вище розбіжностей у документах декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар); за наявності - Інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування - страхові документи, також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товару та умов поставки); висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни).

Надаючи оцінку цим діям, що передували прийняттю оскаржуваних рішень, суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Так, щодо зобов`язання подати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати) то, як вбачається з обставин справи, позивачем до митної декларації було подано Контракт №187/15.03.2023 від 15.03.2023 року, відповідно до якого встановлено порядок оплати вартості товару наперед, що, на думку суду, є достатнім підтвердження умов оплати за товар.

Відносно зобов`язання надати транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження вартості перевезення, яка є складовою митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), то, як вбачається з обставин справи, позивачем до митних декларацій було подано довідки про транспортні витрати б/н від 11.11.2023, 09.11.2023, 16.11.2023, 29.11.2023 та рахунках-фактури 11.11.2023 №108, 09.11.2023 б/н, 16.11.2023 №1, від 16.11.2023 №2, 29.11.2023 №71, від 29.11.2023 №72.

Відносно зобов`язання подати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), то у вказаних вище довідках зазначено, що страхування товару не здійснювалось.

У ході судового розгляду справи відповідач не довів, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.

У ході судового розгляду справи митним органом як суб`єктом владних повноважень, усупереч наведеним вище нормам матеріального та процесуального права, не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність критеріям, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що при їх прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо.

Тому, оскаржувані рішення є протиправними й підлягають скасуванню.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України.

Вирішуючи спір, суд також звертає увагу на те, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару зазначено про проведення з декларантом консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів, вказано причини неможливості застосування другого п`ятого методів визначення вартості товару.

Натомість зміст позовної заяви свідчить про не проведення з позивачем указаної консультації. Тобто, відповідач фактично поставив перед фактом декларанта про неможливість обрання другого-п`ятого методів та обрання ним резервного методу визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що в силу положень МК України указана консультація має надаватись з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів та дотримання обов`язку послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

В ході судового розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого приписами Кодексу адміністративного судочинства України покладеного обов`язок доводити правомірність своїх дій та рішень, на підставі належних та достовірних доказів не довів проведення з позивачем вказаної консультації та, відповідно, не спростовував доводів позивача про не проведення такої.

Отже, відповідачем не доведено дотримання встановленої законом процедури прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, що також свідчить про наявність правових підстав для визнання їх протиправними та скасування.

Крім цього, з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023, №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023 вбачається, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано резервний метод визначення митної вартості.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07.11.2023 зазначено, що за основу для визначення митної вартості товару сіль промислова, помол 0-4 мм взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД № UA305130/2023/030802 від 26.10.2023 року.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000648/2 від 13.11.2023, №UА408000/2023/000652/2 від 13.11.2023, №UA408000/2023/000660/2 від 17.11.2023, №UA408000/2023/000661/2 від 17.11.2023, №UА408000/2023/000690/2 від 30.11.2023, №UA408000/2023/000691/2 від 30.11.2023 зазначено, що за основу для визначення митної вартості товару сіль кам`яна зоотехнічна, для годівлі тварин взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №UA401020/2023/055273 від 16.10.2023 року.

Однак усупереч обов`язку, встановленого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у ході розгляду судом цієї справи відповідачем на підтвердження обґрунтованості визначеної ним митної вартості товару не було надано суду вказаних митних декларацій. В той час як ухвалою суду від 11 березня 2024 року витребувано у відповідача усі документи, на підставі яких були прийняті оскаржувані позивачем рішення.

Наведене дає суду додаткові підстави для висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товару.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими. Натомість позивач довів незаконність оскаржуваних рішень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявних у справі платіжних інструкцій №954 від 26 лютого 2024 року та №992 від 05 березня 2024 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 21196 грн 00 коп, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача і витрати на правову допомогу у розмірі 9800 грн.

Поряд з цим відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що розмір витрат на правову допомогу, заявлений позивачем, не співрозмірний ні зі складністю справи, ні значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказане суд розцінює як клопотання відповідача про зменшення суми витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Клопотання обґрунтовано тим, що у позовній заяві містяться загальні обґрунтування та посилання на норми закону без надання аналізу щодо того, як такі норми на думку позивача мають застосовуватись до правовідносин, що склались у даній справ. Тобто наведена адвокатом позивачу позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично взяті із судової практики Верховного Суду на яку посилається позивач у позовній заяві та може бути використана й у інших справах практично без внесення змін до відповідних процесуальних документів.

Так, право відповідача на звернення до суду з таким клопотанням передбачено частиною шостою, сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому відповідно до частини першої та другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9800,00 грн, позивачем надано:

- договір про надання правничої допомоги №35/2023 від 21 вересня 2023 року, укладений між Адвокатом Божеску Г.В. та Приватним підприємством «Віктор-Ком Імпекс»;

- Ордер на надання правової (правничої) допомоги від 27.02.2024 року СЕ №1076168;

- квитанція про прийняття від ОСОБА_1 гонорару у розмірі 9800,00 грн;

- акт прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року.

При цьому, як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року, сума 9800,00 грн складається з:

- 1400,00 грн за зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; за надання консультації з питань практичного застосування норм адміністративного, митного законодавства щодо аналізу правовідносин пов`язаних з оскарженням рішень (пункт 1);

- 2800,00 грн за ознайомлення з первинними документами (пункт 2);

- 2100,00 грн за ознайомлення із нормативними документами та судовою практикою з розгляду позовних заяв щодо митного законодавства і врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин, пов`язаних з оскарженням рішення Чернівецької митниці (пункт 3);

- 3500,00 грн за підготовлення проекту позовної заяви до Чернівецького окружного адміністративного суду (пункт 4).

Проаналізувавши зміст договору про надання правничої допомоги (зокрема, пункти 4.1, 4.2 та 4.3 розділу 4 Договору) та наданий позивачем акт прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги, квитанцію про оплату гонорару, суд вважає про підтвердження сплати позивачем адвокату витрат на суму 9800,00 грн за надання професійної правничої допомоги у цій справі.

Водночас, вирішуючи клопотання відповідача про зменшення суми витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке.

Підготовка проекту позовної заяви, за що згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 27 лютого 2024 року ПП «Віктор-Ком Імпекс» сплачено адвокату 3500,00 грн включає і зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи (пункт 1 акту прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 18.12.2023 року), ознайомлення із первинними документами (пункт 2 акту прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року), ознайомлення із нормативними документами та судовою практикою з розгляду позовних заяв щодо митного законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин, пов`язаних з оскарженням рішення Чернівецької митниці. (пункт 3 акту прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року).

Зазначене дає підстави для висновку недоцільність сплати позивачем адвокату коштів у сумі 6300 грн за дії, наведені у пунктах 1-3 акту прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року. До того ж, дії, указані в пунктах 1-3 названого акту, є тими логічними й необхідними діями, що передують написанню та поданню позову до суду.

Також суд зауважує, що в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебуває (перебувало) низка адміністративних справ за позовом Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» до Чернівецької митниці щодо оскарження рішень про коригування митної вартості, що є подібними до предмету спору в даній справі.

Наведене в свою чергу виключає наявність в даній справі виключної правової проблеми або ж необхідність зібрання та надання значного обсягу документів, або ж значну кількість документів, як необхідно опрацювати представнику позивача для захисту порушених прав позивача.

Також суд звертає увагу і на те, що позивачем, окрім позовної заяви, інших заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, клопотань тощо до суду подано не було.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із складністю справи (дана справа в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є нескладною та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження) та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є пропорційним до предмета спору, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання відповідача про зменшення суми витрат, пов`язаних з розглядом справи, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6300,00 грн.

Відтак, заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 3500 грн як витрати на професійну правничу допомогу, що були сплачені Приватним підприємством «Віктор-Ком Імпекс» за підготовку та подання адвокатом до суду першої інстанції цієї позовної заяви.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесенні останнім судові витрати у загальній сумі 24696 грн 00 коп. (3500 грн 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу та 21196 грн 00 коп. сплачений судовий збір).

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000641/2 від 07 листопада 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000648/2 від 13 листопада 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000652/2 від 13 листопада 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000660/2 від 17 листопада 2023року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000661/2 від 17 листопада 2023року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000690/2 від 30 листопада 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000691/2 від 30 листопада 2023 року.

Стягнути з Чернівецької митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» судові витрати у виді судового збору в розмірі 21196 грн 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 17 травня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» (Чернівецька обл., Чернівецький р-н., с. Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, , відповідач Чернівецька митниця (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 248-М, ).

Суддя О.П. Лелюк